Du er vist kommet over mareridtene, Morph.
Der er intet fysisk galt med dig, men jeg er urolig.
Du var i dårlig forfatning. Du talte om at gå tilbage til et hårdt liv.
Der er mere i at være X-Man end at få en god nats søvn.
Hvad? Såsom blå pels?
Eller designerbriller?
Okay. Du ved, jeg ikke kan holde på dig, hvis du vil gå.
Men tag det roligt i starten.
Du har al tid i verden.
Fik endelig en rulle til på 80 micron, Bill.
Okay, jeg skal straks--
Bill? Typisk.
800 millioner på robotter, og telefonerne virker ikke.
Mål opnået.
-Hvad foregår der? -Det ved vi ikke.
Men ud fra det presserende i professor Xaviers indkaldelse
lader det til at være en vigtig sag.
Du har en bombastisk måde at sige "frem med blyet" på.
Ikke helt, hvad I ventede, vel?
Det er en underdrivelse, professor.
Er det for Gambit og Rogue, er du en uge på forkant.
Og er en ceremoni med servering ikke overdrevet?
I får jeres svar om tre sekunder.
Jeg... Jeg tror ikke på det.
Hej, Wolverine. Du burde se dit ansigt.
Ser nogenlunde sådan her ud.
Godt at have dig tilbage, knægt.
For at citere digteren Villaquez:
"En tilbagevenden til folden er en af livet største glæder."
Scott. Det er længe siden.
-Skål for Morphs hjemkomst. -Charles, vent.
En nyhedsrapport om overvågningen af mutantaktiviteter.
Jeg står foran Zydex Industries,
målet for et terrorangreb for få timer siden.
Detaljer er få, men kilder antager mutantindblanding.
Hæren er sendt ind for at forsegle området.
-Hæren? -Sandelig.
Det rygtes, at Zydex har udviklet en syntetisk polymer
med udbredt anvendelsesmulighed i kamp.
Vil du sige det på engelsk?
De har opfundet plastik tynd som klæde, men 100 gange stærkere end stål.
Forventer du nogen, professor?
Er dette næste generation af våbenmateriale,
og falder det i forkerte hænder, mutanters eller menneskers,
vil konsekvenserne blive alvorlige.
-Vi må vide mere. -Morph og jeg tager af sted.
Hvad siger du, knægt? Parat til at hoppe i sadlen på ny?
Det antager jeg, pilgrim.
Lad dig og mig tage ud og finde polymer-forbrydere.
Sagde han brydere?
Forbrydere, min svedige raketforsker.
Det var kvægtyve, det 19. århundredes Nordamerika.
Også en metafor for polymer-bedragerne.
-Tager du den med ro? -Selvfølgelig, Doc.
Efter at vi har fået kage.
Lad os gøre det.
Slap af, soldat. Jeg afløser dig. Meld til basen.
-Men sir, jeg fik-- -Det er en ordre!
Ja, sir.
Du har stadig grebet, ser jeg.
Som et køre på cykel.
Jeg burde have fået soldaten til at låse op.
Intet problem.
Du har heller ikke mistet grebet.
-Føles som gamle dage, hvad, Wolverine? -Ja.
Jeg har altid vist, du ville komme tilbage, Morph.
Du bliver vel ikke rørstrømsk?
Jeg bliver ikke rørstrømsk.
Vi er inde.
Ligner hjemme hos mig efter kortspil.
Hurtigt, Wolverine. Minijet-kameraet viser øget aktivitet.
Behold trøjen på, flotte fyr. Jeg behøver ikke dig til--
-Wolverine, hvad er der? -Den lugt.
Åh, nej. Vogtere.
Rolig, store fyr. Det er bare mig.
-Fandt du noget? -Intet. Kom, vi skrider.
Det kan ikke passe.
Morph.
-Du vidste det? -Ja.
Pylr ikke om mig! Enten er jeg på holdet eller ej!
Jeg troede, det ville være nemt.
Hvor rædsomt for Morph igen at konfronteres
med det, der næsten ødelagde ham.
Det er som hos Melville.
Morph er lidt som Ahab over for den store, hvide hval.
Lad os håbe, han er heldigere.
Vogterne er virkeliggørelsen af vores værste mareridt.
Jeg bad til, vi havde elimineret de sidste Vogtere.
De har ét formål. At finde, styre og ødelægge mutanter.
Vi kan ikke tale fornuft med dem, kun kæmpe.
De er uden samvittighed, uden frygt.
Spørgsmålet er: Hvad har bragt dem tilbage?
Vores mission forbliver uafsluttet. Der lever stadig mutanter.
Tiden er inde til, at Master Mold genfødes.
Min nye krop skal være stærkere end min ødelagte,
med en næsten usårlig hud.
Samme hud vil jeg bruge til at skabe en ny generation af Vogtere,
som skal erstatte dem, der blev taget fra mig.
Men nogle må bevidne, jeg genopstår.
Bring mig Trask og Gyrich.
Vi er ikke programmeret til at pågribe ikke-mutantmennesker.
Det er I nu.
Bring mig mutanten, der ødelagde min krop.
Han skal betale den største pris af alle.
Anklag ikke Wolverine for at bekymre sig for dig, Morph.
Nærdødstraume er svært at lægge bag sig.
Du er måske ikke ovre dit.
-Moira advarede mig-- -Jeg har det fint!
Vi får det aldrig at vide, hvis I holder min hånd, når det bliver barskt.
-Jeg må forsøge. -Enig.
Men bliv ikke sur, hvis jeg ikke sender dig mod Vogterne
til din første opgave.
Selvtillid er en skrøbelig ting.
Jeg ønsker, at din bliver stærk igen.
Jeg kan ikke tro det.
-Hvad er der? -Problemer.
-Hvem trak stikket ud? -Sensorerne registrerer indtrængere.
Indtrængere?
Du har ret i mig og Vogterne. Jeg hader bare at indrømme det.
-Professor. -Ja, Bæst.
Forsvarssystemerne udpeger flere indtrængere.
Jeg føler ingen fremmede sinds nærvær.
Der!
-Mål identificeret. -Professor, svar!
Tilbage!
Fangst igangsat.
-Nej! -Lad mig.
Du går ingen steder!
-Er du okay? -Lige meget. De har Xavier.
-Jeg stivnede, Logan. -Åh, Morph.
-Hvor har de bragt ham hen? -Til Sydvesten.
Cerebro har for nylig mistet kontakt.
Han må være bevidstløs eller afskærmet fra mig.
Moira havde ret.
Jeg burde aldrig være kommet så tidligt tilbage.
Jeg kunne have gjort noget, men gik i stå.
Ingen beskylder nogen for noget.
Det behøver du ikke. Jeg ved, hvad der skete.
Jeg havde ham. Jeg er ubrugelig.
Hold mund, begge to. Lige meget, hvem der gjorde hvad.
Lige nu skal vi finde Xavier.
De blikdåser er til for at udslette os. Nogen forslag?
"Et knust ansigt ligger, hvis bistre udtryk og rynkede læbe
og snerren kolde ordrer fortæller, at skulptøren læste lidenskaberne godt."
Ozymandias, af Percy Bysshe Shelley.
Jeg er tilfreds med, det fortæller, hvem der sendte det hvorfra?
Hukommelseskredsløbene er skadede.
Men jeg kan måske aktivere den mnemotiske kerne. Svært indgreb...
Netop nok styrke til at stimulere den elektroniske cortex,
men ikke nok til en stigning i de skadede kredsløb.
Fascinerende. To koordinatsæt.
Det første lokaliserer palæet.
Og det andet sæt?
Vores gamle nemesis, Henry Peter Gyrich og dr. Bolivar Trask.
Er disse koordinater rigtige, føres I direkte til dem.
Der var ingen Vogtere uden de to skiderikker.
Og vi vil fange dem.
-Os alle sammen? -Nej, Morph. Jeg--
Vi har brug for dig her.
Nogen må blive i kommandorummet, hvis professoren kontakter os.
Jeg forstår, du ikke stoler på mig.
Bare rolig, kammerat. Din tid kommer.
Lad os komme af sted.
Jeg er ikke ubrugelig.
Mens du har spildt tiden, Trask, så se, hvad jeg har fanget.
-Mine notater! -Rens den og steg den til frokost!
-Jeg er forsker, Gyrich, ikke kok. -Sikken forsker.
Fordi du ikke kunne styre dine opfindelser,
må vi gemme os i denne jungle resten af livet!
Det var dig, der ville kidnappe Kelly. Derfor er vi her.
Master Mold var perfekt!
Ja. Så perfekt, at han vendte sig mod os. Eller har du glemt det?
-Jeg skabte jer. -Sæt os ned! Det er en ordre!
Se bort fra menneskers ordre. Vi adlyder kun Master Mold.
Master Mold?
Overdrag ham.
Dæmon, forsvind!
Storm!
-De er begge ramt. -Vi går ind.
Eliminér al modstand.
Kom så, Trask. Lad os komme ud herfra!
Målmenneskene flygter.
Kom. De slipper væk.
De er Vogternes fanger, ligesom professoren.
Sendte de dem ikke, hvem gjorde så?
Det skal vi nok snart opklare.
Bæst var mild mod dig.
Fortæl mig alle dine hemmeligheder, om jeg så skal sprænge dem ud af dig.
Endnu et sæt af koordinater?
De søger professoren det forkerte sted!
Jeg må sige det til Scott.
Nej, jeg må gøre det her alene!
Hvad ønsker du, Master Mold? Hvorfor har du bragt os hertil?
Fra de to forrædere vil jeg kun have deres hænders brug.
Men fra dig, professor, vil jeg have noget langt mere personligt.
-Jeg vil have dit sind. -Du vil have hvad?
Et kybernetisk link til min elektroniske hjerne
vil tusindfoldigt øge din hjernes unikke kræfter
og bringe dem under min kommando.
Det kalder I mennesker måske høj ironi.
At bruge den største mutanthjerne til at eliminere mutanter fra planeten.
Du er gal, Master Mold.
En maskine kan ikke være gal, professor.
Det er en menneskelig brist.
Forbered ham på operationen.
-Hænderne væk, Master Mold. -Ja, han hjerne bliver, hvor den er.
Tilintetgør alle mutant-indtrængere.
Hjælp mig, en eller anden!
Dumme mutant. Vi eksisterer for at ødelægge jer.
-Du stopper aldrig mine børn. -Der tager du fejl.
Morph, ud herfra.
Vi frygter dig ikke.
Eliminér ham.
Nej!
Alle ud. Nu!
Godt skudt, Morph. Du er trods alt tilbage.
Ja, det ligner gamle dage.
Dét værdsætter jeg, du siger, men jeg kan ikke blive.
Hvad mener du? Ramte en del af grotten dig i hovedet?
Jeg klarede i dag, men hvad med i morgen eller næste uge?
Moria havde ret. Jeg er ikke parat endnu.
Jeg var for stædig til at indrømme det.
-Farvel, Logan. -Morph, vent.
Lad ham gå, Wolverine. Morph ved, hvad der er bedst.
Kan han, kommer han tilbage.
Han vil altid være en X-Man.
Oversat af: Peter Buhl