Du har visst kommet over marerittene, Morph.
Det er ikke noe fysisk galt med deg, men jeg er urolig.
Du var i dårlig form. Du snakker om å gå tilbake til et hardt liv.
Å være en X-Man handler om mer enn bare å sove godt.
Som hva da? Blå pels?
Eller designerbriller?
Greit. Jeg kan ikke hindre deg hvis du har bestemt deg for å dra.
Bare lov meg å ta det rolig i starten.
Du har all verdens tid.
Jeg har bare én rull til på 80-mikroner, Bill. Greit, jeg skal sette i...
Bill? Typisk!
800 millioner på roboter, og så funker ikke telefonene!
Målet oppnådd.
-Hva foregår? -Vi vet ikke!
Det må være viktig, sånn som det hastet for professor Xavier å få oss inn.
Du har en langtekkelig måte å si "få ræva i gir" på.
Det var ikke det dere ventet, eller hva?
Det er å ta svakt i, professor.
Det er da en uke for tidlig å feire Gambit og Rogue.
Og er det ikke litt overdrevent å ha catering?
Dere får svaret deres om omtrent tre sekunder.
Jeg...jeg nekter å tro det.
Hei, Wolverine. Du skulle sett utrykket ditt. Det ser omtrent sånn ut.
-Godt å ha deg tilbake, gutt. -For å sitere dikteren Villaquez:
"Å vende tilbake til flokken er en av livets store fornøyelser."
Scott. Lenge siden sist.
-En skål for Morphs hjemkomst! -Vent, Charles.
En nyhet om aktivitetsovervåkningskrets for mutanter.
Jeg står ved Zydex Industries, der det var et terrorangrep for få timer siden.
Detaljene er få, men kilder mistenker mutanter.
Hæren blir sendt inn for å sperre av området.
-Hæren? -Visselig.
Ryktet sier Zydex har utviklet en syntetisk polymer-
-med store bruksområder innen kamp.
Vil du si det forståelig?
De kan ha oppfunnet en plast så tynn som tøy, men hundre ganger sterkere enn stål.
-Mistenker du noen, professor? -Hvis dette er neste generasjon av våpen,
og det skulle havne i gale hender, hos mutanter eller mennesker,
så ville følgene helt klart bli dystre.
-Vi må finne ut mer. -Morph og jeg kan gå.
Hva sier du, gutt? Er du klar til å komme deg i salen igjen?
Jeg tror jammen jeg er det, pilegrim. Vi to drar ut og finner oss polymertjuver.
Sa han tuver?!
Tjuver, min svette rakettforsker. Som i kvegtjuver på 1800-tallet.
Her som en løselig metafor for polymerunderslagerne.
-Dere er vel forsiktige? -Ja da, doktor.
Men først spiser vi litt kake.
Da gjør vi det.
Jeg avløser deg, soldat. Meld deg på basen.
-Men, sir, jeg skulle... -Det er en ordre!
Ja, sir.
-Du har ikke mistet teken, ser jeg. -Det er som å sykle.
-Jeg skulle gitt ham ordre om å låse opp. -Ikke noe problem.
Du har heller ikke mistet teken.
-Det føles som gode, gamle dager. -Ja.
Så det er sagt: Du skal vite at jeg alltid visste at du ville komme tilbake, Morph.
-Du blir vel ikke helt klissen nå? -Jeg blir aldri klissen.
Vi er inne. Det er som sjappa mi etter kortkvelden.
Fort deg, Wolverine. Minijetens kamera viser økt vakthold.
Slapp av, smukkas. Du trenger ikke...
-Wolverine? Hva er det? -Den lukten.
Å nei. Sentineler.
Rolig, storegutt. Det er bare meg.
-Har du funnet noe? -Ingenting. Vi pigger av.
Det er ikke mulig!
Morph.
-Visste du dette? -Ja.
Slutt å dulle med meg. Jeg er enten med eller ikke!
Jeg trodde dette ville bli lett.
Så fælt for Morph at han igjen må møte det som nesten knuste ham.
Det er som Melville. Morph ligner på Ahab, som kjemper mot den store, hvite hvalen.
-Vi får håpe at han lykkes bedre. -Sentineler er det verste marerittet vårt.
Jeg håpet at vi hadde utslettet de siste av dem.
De har bare én hensikt: å finne, kontrollere og utslette mutanter.
Vi kan ikke snakke fornuft, bare kjempe. De er uten samvittighet og frykt.
Det egentlige spørsmålet er hvem som har ført dem tilbake.
Oppdraget vårt er ennå ikke fullført. Mutantene lever fremdeles.
Det er på tide at Master Mold blir gjenfødt.
Den nye kroppen min skal være overlegen i styrke i forhold til den knuste kroppen,
med en hud som er så godt som uforgjengelig.
Den samme huden skal brukes til en ny generasjon sentineler
som skal overta for de som ble tatt fra meg.
Det er noen som må være vitner til gjenoppstandelsen min.
Hent Trask og Gyrich til meg!
Vi er ikke programmert til å pågripe ikke-mutanter, Master Mold.
Det er dere nå.
Og hent den mutanten som ødela kroppen min.
Han skal betale den høyeste prisen.
Du må ikke klandre Wolverine for at han bryr seg, Morph.
Nær døden-sjokk er vanskelige. Du er neppe kommet over ditt. Moira advarte meg...
Jeg har det bra! Jeg er klar! Vi vil aldri vite det hvis dere holder meg i hånden.
-Jeg må prøve. -Jeg er enig.
Ikke ta det ille opp at jeg ikke vil sende deg mot sentinelene i ditt første oppdrag.
Selvtillit er noe ømtålig. Jeg vil ha deg sterk igjen.
Jeg nekter å tro det!
-Hva foregår? -Trøbbel.
-Hvem dro ut kontakten? -Sensorene ser inntrengere.
Inntrengere?
Du har rett om meg og sentinelene, men det er vanskelig å innrømme det.
-Professor. -Ja, Beast?
Forvarssystemet tyder på flere inntrengere.
Jeg føler ingen utenforstående sinn her.
Der!
-Målet er identifisert. -Professor! Vær så snill, svar!
Kom tilbake!
Innfangning igangsatt.
-Nei! -La meg ta det.
Dere skal ingen steder!
-Er du uskadd? -Hvem bryr seg? De tok Xavier.
-Jeg gikk helt i lås, Logan. -Morph.
-Hvor har de tatt ham med seg? -Et sted mot sørvest.
Cerebro har mistet kontakten.
Han må være bevisstløs eller skjermet for meg på en måte.
Moira hadde rett. Jeg burde ikke kommet tilbake så fort.
Jeg kunne gjort noe, men jeg stoppet helt opp.
Ingen klandrer noen for noe.
Det trengs ikke! Jeg vet hva som skjedde! Jeg hadde ham. Jeg er ubrukelig.
Hold kjeft, dere to. Jeg blåser i hvem som gjorde hva før. Vi må finne Xavier.
De blikkboksene er skapt for å fjerne oss fra planeten. Har dere noen forslag?
"Et knust ansiktet ligger der, dets rynkede panne og leppe
og kalde kommandoer forteller at skulptøren har styrt lidenskapen godt."
"Ozymandias", av Percy Bysshe Shelley.
Jeg ville nøyd meg med å høre hvem som sendte dem og hvor fra.
Minnekretsene i overflaten er skadet.
Men jeg kan kanskje nå den sentrale minnekjernen. Det er vanskelig.
Strømmen må kunne stimulere dens elektronisk hjernebark,-
-men ikke føre til en strømtopp i skadde kretser.
Fascinerende. To sett med koordinater.
-Det første er X-Mansions plassering. -Og det andre?
Våre gamle erkefiender, Henry Peter Gyrich og dr. Bolivar Trask.
Hvis koordinatene stemmer, så fører de oss rett til dem.
Det ville ikke vært noen sentineler uten de to drittsekkene.
Og vi skal ta dem.
-Alle sammen? -Nei, Morph. Jeg...vi trenger deg her.
Noen må være her, i tilfelle professoren prøver å kontakte oss.
Jeg kan ikke klandre dere for å tvile på meg.
-Bare rolig, kompis. Sjansen din kommer. -Nå stikker vi.
Jeg er ikke unyttig!
Se hva jeg har fanget mens du kastet bort tiden.
-Notatene mine! -Rens den, og lag lunsj av den.
-Jeg er forsker, Gyrich! Ikke kokk! -Litt av en forsker.
Du kunne ikke kontrollere det du skapte,-
-så vi må gjemme oss i den fordømte jungelen resten av livet!
Det var du som ville bortføre Kelly. Derfor er vi her!
-Master Mold var perfekt! -Så perfekt at han vendte seg mot oss!
Jeg skapte dere. Sett oss ned! Det er en ordre!
Overse menneskers ordrer. Vi adlyder bare Master Mold.
Master Mold?
Gi ham til meg!
Forsvinn, demon!
Storm!
-De er begge skadet! -Vi går inn!
Slå ut all motstand.
Kom igjen, Trask. Vi stikker av!
Går på mennesker på flukt.
Kom igjen! De slipper unna!
De er fanget av sentinelene, akkurat som professoren.
Hvem var det som sendte dem, hvis det ikke var de to?
Jeg tror vi snart får vite det.
Beast var snill mot deg.
Du skal røpe alle hemmelighetene deres, om jeg så må sprenge dem ut av deg.
Et nytt sett koordinater? De leter etter professoren på feil sted!
Jeg må si fra til Scott. Nei, jeg må gjøre dette alene.
Hva vil du, Master Mold? Hvorfor har du ført oss hit?
Jeg vil bare bruke hendene til de to forræderne.
Men fra deg, professor, vil jeg ha noe uendelig mer personlig.
-Jeg vil ha sinnet ditt. -Du vil ha hva da?
En kybernetisk kobling til min elektroniske hjerne-
-ville øke de unike kreftene i hjernen din tusen ganger-
-og gi meg styringen over dem.
I det dere mennesker kaller ironi,-
-vil jeg bruke det største av alle mutantsinn til å utslette mutantene.
-Du er gal, Master Mold. -En maskin kan ikke være gal, professor.
Det er en menneskelig feil. Forbered ham på operasjonen.
-Vekk med labbene, Master Mold. -Ja, hjernen hans blir der den er, kompis.
Utslett alle mutant-inntrengere.
Hjelp meg, vær så snill!
Tåpelige mutant. Vi fins for å ødelegge dere.
-Dere kan aldri hindre barna mine! -Det er der du tar feil!
Kom deg ut herfra, Morph!
Vi frykter dere ikke! Utslett ham!
Nei!
Alle må ut nå!
Godt skutt, Morph. Du er visst virkelig tilbake.
Ja. Det er som gode, gamle dager.
Det var pent sagt, men jeg kan ikke bli her.
Hva mener du? Falt deler av hula ned i hodet ditt?
Jeg klarte det i dag, men hva med i morgen eller neste uke?
Moira hadde rett. Jeg er ikke klar ennå. Jeg var bare for sta til å innrømme det.
-Adjø, Logan. -Morph. Vent.
La ham gå, Wolverine. Morph vet selv hva som er best.
Han kommer tilbake hvis han kan.
Han vil alltid være en X-Man.
Tekst: Tor Hundstad