Du verkar ha kommit över mardrömmarna, Morph.
Det finns inget fysiskt fel på dig, men jag är orolig.
Du var i dåligt skick. Du talar om att gå tillbaka till ett hårt liv.
Att vara en X-Man handlar mer än om att bara sova gott.
Som vadå? Blå päls?
Eller märkesglasögon?
Okej. Jag kan inte hindra dig om du har bestämt er för att åka.
Lova bara att ta det lugnt.
Du har all tid i världen.
Jag har fått en rulle av 80-mikroner, Bill.
Okej, jag ska...
Bill? Typiskt.
800 miljoner på robotar men telefonerna fungerar inte.
Målet är träffat.
-Vad står på? -Vi vet inte.
Men baserat på professor Xaviers akuta sammankallning verkar det vara viktigt.
Det var ett långt sätt att säga: "Rappa på."
Det väntade ni er inte, eller hur?
Det är nog en underdrift, professorn.
Är det inte för tidigt att fira Gambit och Rogue?
Är det inte dessutom lite överflödigt med catering?
Ni ska få era svar om ungefär tre sekunder.
Jag...jag kan inte tro det.
Hej, Wolverine. Du skulle se din min.
Den ser ut lite så här.
-Skönt att ha dig här, grabben. -För att citera poeten Villaquez-
"Att återvända till flocken är ett av livets stora nöjen."
Scott, det var länge sen.
-En skål till Morphs hemkomst. -Charles, vänta.
Det handlar om mutanters aktivitetsövervakning.
Jag står vid Zydex Industries-
-där en terroristattack nyligen inträffat.
Detaljerna är svårtydliga men källor misstänker mutanter.
Militären skickas in för att spärra av området.
-Militären? -Ja, sannerligen.
Zydex ska ha utvecklat en syntetisk polymer-
-med genomträngande stridsegenskaper.
Säg det så att man förstår.
De kan ha uppfunnit en plast lika tunn som tyg men hundra gånger starkare än stål.
Misstänker du nån, professorn?
Om det här är nästa generationens vapen-
-och det skulle hamna i fel händer, mutant eller människa-
-skulle konsekvenserna kunna bli förödande.
-Vi måste veta mer. -Morph och jag kan gå.
Vad säger du, grabben? Är du redo att sätta dig på hästen igen?
Jag antar det, pilgrim.
Vi åker ut dit och letar efter några polymertjuvar.
Sa han tjurar?
Tjuvar, min svettiga raketforskare. Som i boskapstjuvar från 1800-talet.
-som här blir metafor för polymerförskingrarna.
-Ni är väl försiktiga? -Visst, doktorn.
Men först äter vi lite tårta.
Då kör vi.
Ledig, soldat. Rapportera till basen.
-Sir, jag skulle... -Det är en order.
Ja, sir.
-Du är inte ringrostig, ser jag. -Det är som att cykla.
-Jag skulle beordrat honom att låsa upp. -Inga problem.
Du är inte heller ringrostig.
-Det känns som den gamla goda tiden. -Ja.
Morph, du ska veta att jag alltid visste att du skulle komma tillbaka.
Du blir väl inte blödig nu?
Jag blir inte blödig.
Vi är inne. Det är som min lya efter kortspel.
Snabba på, Wolverine. Minijetens kamera visar ökad säkerhet.
Lugna dig, gullponken. Du behöver inte...
-Wolverine, vad är det? -Den lukten.
Åh nej, sentineller.
Lugn, grabben. Det är bara jag.
-Hittade du nåt? -Inget. Vi sticker.
Det är inte sant.
Morph.
-Visste du det? -Ja.
Jag är inget barn. Antingen är jag med eller inte!
Jag trodde det skulle bli lätt.
Vad hemskt för Morph att än en gång konfronteras-
-av det som nästan dödade honom.
Det är som Melville.
Morph liknar Ahab som strider mot den stora vita valen.
Vi hoppas att han har mer tur.
Sentinellerna är vår värsta mardröm.
Jag hoppades att vi hade eliminerat de sista av dem.
De har bara ett syfte: att hitta, kontrollera och förgöra mutanter.
Vi kan inte resonera, bara strida mot dem. De känner inget samvete och ingen fruktan.
Den riktiga frågan är: Vem har tagit tillbaka dem?
Vårt uppdrag är inte fullbordat. Mutanterna lever fortfarande.
Tiden är inne för Master Mold att återfödas.
Min nya kropp ska vara överlägsen i styrka jämfört med min krossade kropp-
-men en hud som är så gott som oförstörbar.
Samma hud ska användas till en ny generation sentineller-
-som ska ersätta de som tog ifrån mig.
Det finns dem som måste bevittna min återuppståndelse.
Ta hit Trask och Gyrich.
Vi är inte programmerade att gripa icke-mutanter, Master Mold.
Nu är ni.
Ta hit mutanten som förstörde min kropp.
Han ska betala det högsta priset.
Beskyll inte Wolverine för att han bryr sig, Morph.
Nära-döden-upplevelser är svåra att lägga bakom sig. Du är nog inte över ditt eget.
-Moira varnade mig... -Jag är redo!
Vi får ju inte veta om ni håller mig i handen varje gång.
-Jag måste försöka. -Jag håller med.
Men ta inte illa upp om jag inte vill att du omedelbart strider mot sentinellerna.
Självförtroende är en ömtålig sak.
Jag vill att du ska känna dig stark först.
Jag kan inte tro det.
-Vad händer? -Trubbel.
-Vem drog ut kontakten? -Sensorerna detekterar inkräktare.
Inkräktare?
Du har rätt om mig och sentinellerna, men det är svårt att erkänna.
-Professorn. -Ja, Beast.
Skyddssystemet indikerar flera inkräktare.
Jag känner inga yttre medvetanden.
Där!
-Målet är identifierat. -Professorn, snälla svara!
Kom tillbaka!
Påbörja fångst.
-Nej! -Tillåt mig.
Ni ska ingenstans!
-Är du oskadd? -Vem bryr sig? De fångade Xavier.
-Jag kunde inte göra nåt, Logan. -Morph.
-Vart har de fört honom? -Nånstans i sydväst.
Cerebro har tappat kontakten.
Han måste vara medvetslös eller dold för mig på nåt sätt.
Moira hade rätt.
Jag skulle inte ha kommit tillbaka så fort.
Jag hade kunnat göra nåt, men jag tystnade.
Ingen beskyller nån.
De behöver ni inte! Jag vet vad som hände. Jag hade honom. Jag är värdelös.
Håll tyst, ni två. Jag bryr mig inte om vem som gjorde vad.
Vi måste hitta Xavier.
Plåtburkarna är här för att röja oss från planeten. Har ni några idéer?
"Ett krossat ansikte ligger, vars rynkade panna och läpp-
-och kalla kommandon berättar att skulptören har läst passionen väl."
Ozymandias, av Percy Bysshe Shelley.
Det hade räckt med vem som skickade dem och varifrån.
Minnesomloppet är skadat.
Men jag kanske kan nå den centrala mnemoniska kärnan. Det är svårt.
Vi har nog med ström för att stimulera cortex-
-men inte som når ut till de andra omloppen.
Fascinerande. Två par koordinater.
-Det första visar X-Mansion. -Vad är det andra?
Våra gamla ärkefiender, Henry Peter Gyrich och dr Bolivar Trask.
Om koordinaterna stämmer leder de rakt till dem.
Det hade inte funnits några sentineller utan dem.
Vi ska ta dem.
-Allihop? -Nej, Morph. Jag...
Vi behöver dig här.
Nån måste vara kvar i fall professorn kontaktar oss.
Jag klandrar inte er. Jag är opålitlig.
-Oroa dig inte, kompis. Du får din chans. -Nu sticker vi.
Jag är inte värdelös.
Se vad jag har fångat medan du slarvat bort tiden.
-Mina anteckningar! -Rensa och gör lunch av den.
-Jag är forskare, Gyrich, inte kock. -Vilken forskare.
Du kunde inte kontrollera dina skapelser-
-så nu måste vi gömma oss i djungeln i resten av livet!
Det var du som ville kidnappa Kelly. Det är hans fel.
-Master Mold var perfekt! -Så perfekt att han bedrog oss!
Jag skapade er. Sätt ner oss! Det är en order!
Ignorera människoorder. Vi lyder endast Master Mold.
Master Mold?
Räck över honom.
Försvinn, demon!
Storm!
-De är båda skadade. -Vi går in.
Eliminera allt motstånd.
Kom igen, Trask. Vi sticker härifrån!
Sikta mot människor.
Kom igen. De kommer undan.
De är fångar hos sentinellerna, precis som professorn.
Men om inte de skickade dem, vem var det då?
Jag tror vi snart får reda på det.
Beast var snäll mot dig.
Berätta alla era hemligheter, annars spränger jag dem ur dig.
Ett nytt par koordinater? De letar efter professorn på fel plats.
Jag måste berätta för Scott. Nej, jag måste göra det ensam.
Vad vill ni, Master Mold? Varför har ni tagit oss hit?
Av de två förrädarna vill jag bara ha deras händer.
Men från er, professorn, vill jag ha nåt oändligt mer personligt.
-Jag vill ha ert huvud. -Ni vill ha vadå?
En cybernetisk länk med min elektriska hjärna-
-skulle öka de unika krafterna i din hjärna tusen gånger om-
-och placera dem i min kontroll.
Det som ni människor kallar ironi-
-vill jag med den största mutant- intelligensen eliminera mutanterna.
Ni är galen, Master Mold.
En maskin kan inte bli galen, professorn.
Det är ett mänskligt fel.
Förbered honom för operationen.
-Bort med tassarna, Master Mold. -Ja, hans hjärna ska ingenstans, kompis.
Utplåna alla mutant-inkräktare.
Hjälp mig, snälla!
Dåraktiga mutant. Vi existerar för att förgöra er.
-Ni kan aldrig hindra mina barn. -Där har ni fel.
Morph, vad gör du här?
Vi fruktar inte er.
Eliminera honom.
Nej!
Alla måste ut. Nu!
Snyggt skjutet, Morph. Du verkar vara tillbaka.
Ja, det är som den gamla goda tiden.
Det var snällt sagt, men jag kan inte stanna.
Vad menar du? Föll delar av grottan ner i huvudet på dig?
Jag klarade det idag, men vad händer nästa gång?
Moira hade rätt. Jag är inte redo än.
Jag var bara för envis för att erkänna det.
-Farväl, Logan. -Morph, vänta.
Låt honom gå, Wolverine. Morph vet vad som är bäst.
Om han kan, kommer han tillbaka.
Han kommer alltid vara en X-Man.
Text: Rebecka Forsell