I förra avsnittet av X-Men...
-Titta, Moira! -Jag ser honom.
Vad händer?
-Charles, svara mig! -Vad är det?
Kom, fort! Jag behöver din hjälp!
Han är ung och rädd och han har ingen aning om sin egen förmåga.
-Joe? -Moira?
-Kevin har rymt! -Men ta hem honom igen!
Du kanske kan tala med honom. Det är allt han vill.
-Varför har du inte sagt nåt om mutanten? -Jag vet inte hur...
Kevin, du måste åka tillbaka med mig!
Aldrig! Det finns så mycket att se och känna! Mycket mer än vad du lärt mig.
-Vem letar du efter? -Min far!
-Rör honom inte! Han är min son! -Din son?
Charles, jag sjunker!
Hallå! Stopp!
Han är där nere nånstans. De kan inte hindra mig. Jag ska hitta min far!
-Wolverine! Vad gjorde han? -Jag mår bra. Jag behöver inte din hjälp!
-Vill du tala om det? -Nej. Inte nu. Inte nånsin.
Det är bara en tidsfråga innan nån skadas.
Moira, oroa dig inte. Vi stoppar Kevin innan det händer.
Förslagsvis letar vi upp Proteus far, Joseph MacTaggert och konfronterar där.
Ja, och om det behövs kan mr MacTaggert få skydd av oss.
-Joe kommer inte ta emot hjälp. -Han är det sista av våra bekymmer.
RÖSTA PÅ JOE
Far! Vem är de där barnen?
Du förstår inte, Maeve. Jag bryr mig. Jag är på väg mot toppen, Maeve.
Jag tycker vi borde rädda Wales, hela Storbritannien om det så behövs.
Du är ambitiös, Thomas. Du kommer gå långt inom politiken.
Men med mig kommer du ingenvart. God kväll.
Nej!
MacTaggerts kampanjkontor ligger i nästa kvarter.
Han är här! Där borta!
Proteus!
Kevin! Det är dags att komma hem!
Förstår du inte, mor? Jag måste träffa honom!
Din far kan inte hjälpa dig. Han vill inte.
Lögn! Du gav honom aldrig en chans.
Det är igen fara, Kevin. Lyssna på din mamma.
Nej! Ingen kan hindra mig från att träffa honom!
-Låt mig vara! -Jag önskar att jag kunde.
Grabben har humör.
Han lyssnar inte.
Om Kevin når Joe kommer han få reda på att Joe lämnade mig på grund av honom!
Joe ville inte ha ett mutantbarn!
Han kommer bli galen och omöjlig att stoppa.
Vi kan inte förgöra honom. Det måste finnas ett annat sätt.
Han vet var min far är!
Vad?
Moira ville ha vårdnaden. Kevin är inte mitt ansvar.
-Vad ska jag göra? Ha med honom på tv? -Nej, mr MacTaggert.
Tala bara med pojken. Han vet inte varför ni lämnade honom.
Berätta sanningen.
Är ni galen? Valet är imorgon. Kameror följer mig vart jag än går.
Folk får inte minnas att jag är skild och inte att jag är far till nån sorts...
Son, Joe! Han är en pojke. Han behöver sin far.
Berätta att Xavier är hans far. Ni ville ju ha det så.
Din dåre, MacTaggert! Han är efter er vare sig du vill eller inte!
Tror ni inte jag vill hjälpa grabben? Glöm inte att han även är min, Moira.
Jag uppskattar erbjudandet om skydd men jag har mitt eget.
MACTAGGERTS
Far! Far!
Var är min far?
MACTAGGERT FAMILJEKANDIDATEN
KOM TILL RÅDHUSET IDAG FÖLJ MED JOE!
Om pojken dyker upp, håll honom utom synhåll till efter valet.
-Annars är allt arbete förgäves. -Hur farlig är han?
Vet inte, jag har inte sett honom sen han kröp.
Proteus borde få se sin kära gamla pappa.
-Hur mycket möda kan en pojke vara? -Bli inte vårdslös.
Vi måste byta pass. Jag behöver en dusch efter den här slemproppen.
RÖSTA PÅ JOE
Joe MacTaggert. Jag uppskattar ert stöd.
Hoppas ni är med mig på valdagen.
MacTaggert, hur är det?
Det är vunnet, Bill.
Jag går inte med på att överge barn.
"Politiska kampanjer är gjorda-
-för att lamslå hjärnverksamheten människan vanligtvis utför."
James Harvey Robinson.
Kom bara ihåg att rapportera minsta lilla rörelse.
-Förstått? -Självfallet, professorn.
Logan, är du där? Är allt som det ska?
Ja, jag är här. Inga arga pojkmoln i källaren.
-Klart. -Klarar du dig, Logan?
Oroa dig för grabben istället!
Tack! Jag tar det som ett stöd inte bara för mig-
-utan för min plattform, för varje familj i Skottland, för våra barn!
Han verkar gilla barn som inte är hans. Det har jag sett förut.
-Mitt eget kött och blod, en mutant! -Pappa, snälla!
Du är en skymf! Jag skäms för att ses tillsammans med dig!
Du är inte min dotter! Inte längre!
Pappa!
Pappa, snälla!
Jag undrar, om Proteus kanske vill undvika en så öppen plats...
Han är här! Proteus är i salen!
Jag vet att utan mina barn hade jag helt enkelt slutat att existera.
De är mitt liv. Våra barn är mer än vår framtid. De är...
Far! Det är Kevin!
-Lugn, raring. -Mr MacTaggert känner nog inte igen dig.
Jag sa åt er att hålla er borta!
Moira, håll avstånd! Jag hjälper dem. Var är du Logan? Wolverine!
Jag kan inte!
Wolverine!
Tusan!
-Ni skulle förhindra det här! -Det är ingen grabb!
Tala med mig, Kevin. Sluta att slåss med oss så ska jag lyssna.
Var är min far?
-Du skrämde honom. Han flydde för att... -Håll tyst! Ni höll honom borta från mig!
Sluta!
Professorn!
Få bort dem från mig!
Sakta i backarna!
Håll i dig, Chuck!
Tala med din grabb, professorn. Han lyssnar inte på nån av oss.
Kevin. Kevin MacTaggert.
Nu liknar det nåt.
-Kevin, snälla, lyssna. -Varför det?
Jag känner att under din vrede finns längtan, en utsträckt hand.
Jag är läkare. Låt mig hjälpa dig att förstå vad det är du söker.
Jag vill ha min far. Vill du hjälpa mig, ta honom till mig!
Min far behöver mig! Ur vägen!
Fascinerande. Hans krafter verkar begränsas endast av hans fantasi.
Och hans humör.
Det är bortom vår förmåga att stoppa honom. Vi måste fortsätta resonera.
Nej, Charles. Du har försökt. Jag måste göra nåt nu.
-Moira! Vänta! -Vill du att jag ska hämta henne?
Om jag bara hade fått mer tid med honom.
Även om du hade fått mer tid, vad skulle det tjäna till?
Proteus attackerar med tanken.
Han är en ung man men har känslor som ett barn.
-Jag tycker vi knycklar till honom. -Vad menar du?
Var gömde du dig när han kastade omkring oss?
Passa dig, lantis.
Ilska gör ingen nytta, Rogue. Wolverine kunde inte hindra sin tvekan.
Vad ska det betyda?
Ingen annan känsla är svårare att kontrollera än skräckslagenhet.
Vi har alla upplevt det.
Men det måste vara värre för dig som aldrig känt det förut.
Kallar du mig feg, blåpojken?
Sluta, båda två! Vi har inte råd med småtjafs oss emellan!
Moira känner sig ansvarig för Proteus handlingar. Hon ska göra nåt åt dem.
Hon kanske försöker förgöra sin egen son.
Vet ni vad det betyder för henne? För mig?
Hjälp mig se till att det inte händer.
Tidigare ikväll blev MacTaggert offer för en våldsam attack.
En attack som iscensattes av hans motståndare, Bill Wallace.
Medan oppositionen förnekar inblandning-
-berättar nära källor till MacTaggert-kampanjen...
Vad händer här?
God kväll. Tack för att ni har kommit hit i kväll.
Efter den här eftermiddagen är jag tacksam för att jag kunde komma hit själv.
Vad talade jag om?
Just det. Jag berättar det jag redan vet och låtsas som jag just kommit på det.
Killen är slipad som en diamant.
Det enda hoppet om en lösning står bakom det där podiet.
Men MacTaggert bestämde för länge sen att karriären var viktigare än sin son.
En riktig prins.
Jag har personliga intressen i framtiden, min kärlek till mina barn!
Far! Alla säger att du inte vill träffa mig, men det kan inte vara sant!
Se så. Det var ett skämt.
Du är inte riktig. Du är ett trick för att ruinera mig!
Låt mig gå!
-Gå härifrån! -Rogue! Beast! Akta er!
-Vad? -Låt dem tala.
-Känner du inte igen mig, far? -Kan nån göra nåt!
-Hjälper det här? -Vad i hela friden?
Det är jag, far. Det är Kevin.
-Det är omöjligt! -Far, jag behöver dig!
-Nej, släpp mig! -Men far...
Vakter! Darnley! Vakter! Grip honom!
-Nej! -Kevin! Kevin, lyssna!
Se så, grabben. Din farsa är inget helgon men du behöver inte förstöra stället.
Om du inte tycker om Xavier kanske du kan tala med mig.
Charles. Banshee har det enda som verkar påverka Kevin.
Det kontrollerade honom vid låg kraft. Vid full kraft kan det...
-Kan ni inte stoppa honom gör jag det! -Moira, vi har inget val!
-Moira, vänta! Jag försöker en gång till. -Charles, nej, det är för sent!
Kevin! Kevin, lyssna på mig.
Jag heter Charles Xavier. Du känner mig.
Jag har kommit för att hjälpa dig att acceptera din vrede. Du måste!
Ta över mig som du har tagit över andra.
Se in i mig och se att jag förstår din smärta.
Annars kommer det äta upp dig.
Jag kan ta dig igenom det här om du vill.
-Det är vad jag vill. -Ge mig in hand, grabben. Kom.
Jag har hjälpt fler som dig, Kevin.
Med tiden lär du dig att kontrollera dina krafter och din vrede.
Men bara om du lär dig att lita på de som älskar dig. Din mor och far.
Kevin?
Raring.
Kevin?
-Min son, är det verkligen du? -Det är jag, far.
Jag har inte rätt till det namnet. Kan du förlåta mig?
Det är okej, Kevin.
-Hans framsteg är anmärkningsvärda. -Ja. Men det är hårt arbete.
Det känns bättre att han strider mot sin lärare än hela världen.
Jag tror att mr MacTaggert är lika tacksam och lättad.
Vad Chuck än gjorde så fungerade det.
Jag vet inte hur han tog sig an den där. Han behåller alltid lugnet.
Glöm det, raring. I vår bransch blir vi alla lite skakade då och då.
Inte jag.
Text: Rebecka Forsell