I tidligere episoder...
Jeg er middelet som skal rense verden.
De onde menneskene og mutantene må fjernes.
De som gjør motstand, skal ødelegges av budbringerne mine.
Hungersnød. Pest. Krig.
Og min største skapning: Død.
Dette er min største frykt.
En mektig mutant som er blitt gal av kreftene sine.
Jeg er Apocalypse!
Alle som trosser meg, skal bli knust!
KAIRO, ÅR 3999
Tyler, du må vite hvorfor denne kvelden er viktig.
I over 5000 år har verden måttet leve med Apocalypses brutalitet.
-Du vet hva han har gjort mot oss. -Vi skal stanse ham i kveld, far.
Han er i pyramiden og presser livet gjennom de råtne årene sine.
500 århundrer med forskning har vist at dette er den eneste sjansen vi får.
-Vi skal seire. -Ellers går vi under.
Vær på vakt. Apocalypse er sårbar, men ikke dum.
Døra til Lasarus-kammeret skal være her.
Computer, hvordan kommer vi inn?
Analyserer. Et øyeblikk. Finn slangemotivet og trykk på det.
Jeg hater slanger.
Dekk meg.
Ingen pangstart.
Veike mutant.
Våger du å utfordre Apocalypse igjen, gudsbespotter?
Vanærer du det hellige kammeret mitt?
Angrepet ditt var ventet.
Jeg lot deg komme helt hit for å få en kraft jeg mangler.
Tilgang til tidsdimensjonen.
Akter du å prøve å knuse meg?
Mutant, du skal få svi for overmotet ditt.
Her og nå!
Vi må inn!
Kom igjen, skyt i vei. Du vinner aldri.
Vinner jeg aldri, kryp?
Andre vil komme. Verden tåler ikke ondskapen din for evig.
Ondskap? Jeg er ikke ondsinnet. Jeg simpelthen er.
Og det er mer enn det som snart er tilfellet med deg.
Men jeg er nødt til å spørre meg: Kan du ha rett, mutant?
Jeg har kjempet mot dere i tusenvis av år.
Jeg burde ha vunnet for lenge siden.
Hva om jeg, som plagede Sisyfos, aldri noensinne kan vinne?
For en ondskapsfull spøk.
Er jeg dømt til å kjempe mot slikt avskum til evig tid?
Kanskje min nye evne kan gi meg svaret.
Her har du svaret ditt.
Apocalypse!
Far? Fant du ham?
Ja, men han dro med computeren. Nå kan jeg ikke reise i tid, men han kan.
Hvorfor tok han ikke kverken på meg?
Det var som om jeg ikke kunne gjøre ham noe uansett.
11. MAI 1959
Beklager, kamerat. Du blir fin igjen...om et par dager.
Jeg hater dette!
Det er utrolig at en person kan bety så mye for så mange mennesker.
Hva nå? Nå som han lever, skal jo ikke vi finnes.
Jeg vet ikke. Hvorfor er vi her fortsatt?
Så lenge armbåndet virker, er dere utenfor tida.
-Hvor lenge? -Batteriet varer bare i et par dager.
Det har vært bra, kjære.
LABEN TIL FORGE, ÅR 2055
-Der er han! -Forge, hva er det?
Jeg forstår det ikke. Portalen virker som den skal.
-Noe hindrer tidsflyten. -Gjør noe!
Bishop!
Hva er dette for et sted?
En gjest! Akkurat tidsnok til å leke sisten.
-Vent! -Så nær, men likevel så fjern.
Så, så!
-Hva i...? -Jeg er bare en skygge av meg selv.
Du kan ikke ta meg! Jeg er verken her eller der.
-Jeg er her. Nei, her! -Slutt! Gi meg noen svar.
Ja vel. Folk kaller meg Bender. Men nå er det bare deg her.
Dette er sprøtt. Hvor er vi?
Tidsaksen. Man må leve i nuet.
Ingen unnslipper fortida. Men framtida ser lys ut!
Jeg har vært her i 10 000 år.
Molekylene blir ustabile etter hvert.
-Hvordan havnet jeg her? -Gjennom aksen.
Alle tidsreisende må passere den. En sværing fikk deg ut av kurs.
Om aksen er veien ut herfra, drar jeg dit.
Vi skal på tur! Så spennende.
-Følg regnbuen! -Klovnen går meg på nervene.
Bilder! Noen leker med tida.
GRATULERER
X-Men!
Man kan ikke fordrive tida.
-Liker du dem ikke? -Noen må hjelpe meg ut herfra.
Nå må dere ikke bli overivrige.
"Cymbaler skal ringe og trompeter gjalle. Bryllupet vil bli en fest for alle."
-Professor, du har overgått deg selv. -Jean og Scott fortjener kun det beste.
Nå begynner det.
-Bryllup er så stilige. -Det kommer an på, chère.
En gledens dag, og svært etterlengtet.
"Ekteskapets gleder er paradis på jord.
Sjelens harmoniske strenger. Jordisk udødelighet." John Ford, 1630.
Jeg håper at det blir slik for mine to første X-Men.
Sånn ja!
Om du gjør henne ulykkelig, ikke la meg få vite det.
Dere kom til meg som barn. Og se hvor fremragende dere har blitt.
-Takk, men vi har fortsatt mye å lære. -Jeg er ikke så sikker. Kanskje det.
Det hjelper ikke meg.
Gambit skal gjøre i stand bilen.
Jeg er glad for at giftermålet gikk så knirkefritt denne gangen.
Jean!
-Dette virker som et drøyt puss. -Jeg gned bare såpe på vinduet.
Jeg slo av sikkerhetssystemet til bryllupet.
Det er Ruckus!
Jeg kan ikke fly!
Festen er ikke slutt ennå!
Nasty Boys tok Jean og Cyclops. Det må bety...Sinister!
Det var en dårlig start på bryllupsreisen.
Godt jobbet, Slab. Nå blir sjefen glad. Kast henne i portalen, så stikker vi.
Jean Grey. Scott Summers!
De mektige X-Men er blitt leketøyet vårt.
La ham være. Bryllupet er brudens dag.
Ruckus, Vertigo og Hairbag, kom igjen! Vi skal reise.
-Storm, jeg merker ikke lenger Jean. -Det er umulig. Vi skal lete etter henne.
-Jubilee, bli kvitt gjestene. -Jeg skal finne på noe.
-Han ser ikke så bra ut. -Hvor er hun?
Cyclops klarer seg.
Hvordan kan Nasty Boys bare dukke opp og forsvinne?
Og hvorfor tok de bare Jean?
De har vært her. Men jeg vet ikke hvor de dro.
-Nåde dem om jeg finner dem! -Vi kan ikke gjøre mer.
Kanskje de ville lokke oss bort fra huset.
Rogue, du og jeg drar tilbake med Cyclops.
Dere andre må prøve å spore opp Nasty Boys.
Om jeg ikke kan lukte dem, er de borte.
-Gjestene har dratt. -Jeg kan fortsatt ikke finne Jean.
Men det har vært noen uvanlige energitopper.
Som meg?
-Sinister! -Jeg ble ikke bedt i bryllupet. Så leit.
-Hold deg unna! -Dumme jente.
Tror du at de puslete kreftene dine påvirker meg?
-Xavier, ikke la ham ta deg! -Liker du ikke filmen? Bytt kanal.
-Hvorfor ser jeg dette? Skjer det nå? -Ikke vet jeg.
En lekekamerat!
Jeg har ikke tid til å leke. Svar, så tar jeg deg med herfra.
Herfra? Det fins ingen utvei.
Det får vi se på.
Portalen er i orden. Broren din skal ha kommet fram.
Så send meg tilbake.
Om det har skjedd noe med Bishop, kan han ha havnet hvor og når som helst.
Det eneste sporet peker mot et sted nordøst i USA på 1900-tallet.
X-Men! Det er en begynnelse. Send meg dit.
Er du sikker på dette? Om vi mistet Bishop, kan vi miste deg òg.
Hvor er portalen min?
-Du er Mister Sinister. -Hvem trosser meg?
En venn av Charles Xavier. Slipp ham!
-Ta det rolig. -Ikke tale om!
-Ta det rolig. -Hvem...er du?
Shard, Bishops søster. Jeg forklarer senere. Nå må vi hjelpe professoren.
-Dette er min type tidsreisende. -Bra, kavaleriet har ankommet.
-Det stinker av Sinister her. -Kom, han har professoren.
George, tida er inne.
Ta farvel med verdenen din, gamle mann.
Glem det.
George, jeg trenger deg og de andre. Nå!
-Problemer, sir? -Stans dem! Og få meg ut herfra.
Hvordan kom dere inn hit? Hvor er Jean?
-Få henne vekk herfra! -Dekk til ørene!
-Kreftene til Vertigo påvirker balansen! -Da slår vi av musikken.
-Han burde spise mindre is. -Hei, dette er ikke noe stevnemøte!
En eller annen, åpne en portal!
Xavier var ditt oppdrag, Sinister. Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Svikere!
Til tross for evnen til å reise i tid har nok Mister Sinister havnet i en knipe.
-Skal vi finne Jean nå eller senere? -Hva har du gjort med kona mi?
Mrs. Summers er bare en brutt blomst som svever gjennom tidas vinder.
Hva mener du?
-Følg etter for å finne henne, om du tør. -Å nei, du!
Jeg skal følge etter deg til verdens ende!
De dro til et sted du ikke kan dra. Ei annen tid.
Men det kan du. Vis meg hvordan!
Hvor er jeg? Kan noen høre meg?
Er jeg fortsatt i live? Det virker slik. Jeg får visst besøk.
Sinister, hvor er jeg? Hvorfor har du bortført meg?
Fordi jeg ba ham om det!
FORTSETTELSE FØLGER
Norske tekster: Mats Gullikstad