De kommer til å si at jeg har latt uskyldig blod flyte.
Hva skal man med blod hvis det ikke er for å la det flyte?
Med kroken jeg har som hånd, deler jeg deg fra skrittet til strupen.
Jeg kom for å hente deg.
Det var den skumleste sanne historien jeg har hørt.
Det hendte nær Moses Lake i Indiana. Clara satt barnevakt.
Da dukket Billy opp på motorsykkelen sin.
Men det var Michael som hun egentlig var sammen med.
Hun var liksom kåt på Billy fordi han var slem. Michael var så vanlig.
Så hun bestemte seg for å gi Billy det hun ikke hadde gitt Michael.
-Har du hørt om Candyman? -Nei.
Den høyre hånden er saget av. Han har en krok trykt inn i arm stumpen.
Se i speilet og si navnet hans fem ganger,-
-så dukker han opp og puster deg i nakken.
Vil du prøve det?
Så Billy begynte. Han så inn i speilet og sa:
Candyman.
Candyman...
Jeg kom heller ikke lenger enn til fire.
Ikke her. Gå nedenunder. Jeg har en overraskelse til deg.
Hun så inn i speilet og sa navnet hans den siste gangen.
Candyman.
Hun slokket lyset.
Håret hans ble hvitt av sjokk pga det han så.
Han drepte henne. Han sprettet henne opp. Så drepte han babyen.
Billy slapp unna, men han ble gal rett etterpå.
Min rom kamerats kjæreste kjenner ham.
-Når hørte du denne historien? -En venn hørte den på radioen.
Barnevakten stekte ungen som om den var en kalkun.
Hva gjør dere? Skriver dere om seriemordere?
-Det var alt. Vi er ferdige. -Ok.
-Takk. -Det var da så lite.
De ser ut til å bli yngre for hver dag som går.
Husker dere da nesten alle hadde alligatorer som husdyr?
Når de ble for store, ble de spylt ned i toalettet. De lever i kloakken.
-Hvor hendte det? -I Miami.
De ble blinde og albino av å leve i mørket.
Det stod i avisen at det var i New York.
Da må det jo være sant.
Hvordan kan de tro på samme tullet når de bor 160 mil fra hverandre?
Faktum er at det ikke fins noen alligatorer i kloakken.
Det er sånt som blir fortalt ved leirbålet. Godnatt eventyr.
Disse fortellingene er moderne muntlig folklore.
De er ubevisste refleksjoner av redselen i bysamfunnet.
Det er lunsjpause.
-Den kjekke professoren. -Den vakre hustruen.
Har du møtt dem? Harold, Diane, Danny og Stacey.
-Hei. -Hallo.
Fortsett å jobbe. Takk for at dere hjalp til.
"Vi ses."
Vil du fortelle om den jenta? Var det Stacey hun het?
Hun kunne nesten ikke se meg i Øynene. Og hun rødmet.
Det kom nok av at hun er forelsket i meg. Full av tenårings hormoner.
-Du tror vel ikke..? -Nei.
Bra. Det regnet jeg heller ikke med. Hva er i veien, da?
Trevor. Du lovte ikke å forelese om by legender nå.
Du vet at Bernadette og jeg samler materiale.
Jeg kan ikke bremse utdannelsen fordi dere avslutter en avhandling.
-Jeg må følge undervisningsplanen. -Ja. Jeg vet det.
Ikke vær sint på meg, da.
Se i speilet og si navnet hans fem ganger, så dukker han opp bak deg.
-Kan jeg gjøre rent her? -Ja visst.
Billy begynte. Han så inn i speilet og sa: "Candyman."
-Candyman, hva? -Ja. Har du hørt om ham?
-Ja. Studerer du ham? -Ja. Hva har du hørt?
Alle er redde for ham når det er mørkt. Han bor i Cabrini.
-Cabrini Green? -Ja. Sosialboligene.
Jeg bor på South Side. Men min venns fetter bor i Cabrini.
-De sier at han drepte en kvinne. -Får jeg snakke med vennen din?
Kitty? Det er ei dame her som vil snakke med deg.
Hun kommer.
-Jeg heter Helen Lyle. -Henrietta Mosely. Og Kitty Culver.
Fortell om Candyman.
Jeg vet bare at det var en kvinne som hørte noe bråk.
-Husker du hva hun heter? -Ruthie Jean, tror jeg.
Hun hørte bråk, som om noen pr Øvde å Ødelegge veggen.
Så Ruthie ringte alarmsentralen, men de trodde henne ikke.
De trodde at hun var sprø.
Hun ringte igjen, men de trodde henne fremdeles ikke.
Da de til slutt kom dit, var hun død.
-Var hun skutt? -Nei.
Hun var drept med en krok.
Det er sant. Det sto i avisen.
Candyman drepte henne.
Ja. Men det vet jeg ikke noe om.
Uløste drap Antallet ofre stiger
21 brutale drap
Dødsårsak? Hva drepte Ruthie Jean?
Dette er sykt. Er dette en historie? En kvinne ble jo drept!
Du vet ikke halvparten.
Det er Cabrini Green.
Vil ikke kjøre forbi der engang. Folk blir skutt stadig vekk.
Se nå nøye på dette bildet...og dette.
-Ser du det? -Nei.
Det er ikke Cabrini Green. Det er Lincoln Village.
Leiligheten min ble bygd som sosialbolig.
-Virkelig? -Ja.
Se nå her.
Da det var ferdig, innså de at det manglet grense mot Gold Coast.
Som f eks der, hvor tunnelbanen holder gettoen på avstand.
De dekket huset med murpuss og solgte det som selveierleiligheter.
-Hvor mye betalte du? -Ikke spør.
Vent til du får se dette.
Her er beviset.
Morderen eller morderne knuste baksiden av skapet på badet.
Det Finns ingen vegg her. Bare et medisinskap deler leilighetene.
-Hva gjør du? Noen kan sitte på do. -Den leiligheten er ledig.
Se der.
Helt utrolig.
-Hva er det? -Det er noen der! Lyset ble slått på!
-Jeg bare tuller. -Det var ikke morsomt.
-Jeg ble ikke redd. -A nei, da.
-Du tror vel ikke på det våset? -Nei. Gjør du det?
Nei.
Ok.
Candyman, Candyman, Candyman, Candyman...
Candyman.
Feiging! Du må si det fem ganger. Kom nå igjen.
Trevor?
Å -A, Trevor! -Hvem trodde du at det var?
-Hvor mye er klokka? -Det er sent, og jeg er dritings.
Beklager at jeg skremte deg.
-Hva skal du med arsenalet? -Du sa vi skulle kle oss som purker.
-Vi skulle kle oss konservativt. -Vi ser ut som purker.
-Vil du skremme meg? -Nei.
Men tenk deg om. Gjengene holder hele bydelen som gisler.
Så la oss snu, da!
Vi kan skrive en kjedelig avhandling med det vanlige våset om legender.
Nå har vi en topp sjanse.
Mange mennesker bidrar til sin daglige skrekk med en eventyrfigur.
-Ville Trevor og Archie bakke ut? -Med en gang.
Akkurat.
Ok.
-Vil du vente på meg her? -Nei.
Så kom, da.
Lås bilen.
-Hvor skal dere? -Vi skal bare gå inn.
Å A ja?
-Hvem leter dere etter? -Vi skal bare bes Øke en venn.
-Dere ser ut som purker, syns jeg. -Spør Blondie hvem de skal til.
Hvem skal dere til?
Skal dere gå opp der?
Hallo, der oppe! Politiet kommer!
Det er ikke farlig. De tror at vi er purker. De følger ikke etter oss.
Vent litt.
-Se her. -Det er flott.
"Sweets...To The Sweet."
-Skynd deg, Helen! -Jeg skal bare knipse døra.
-Beklager. -Herregud, Helen!
-Her er det. -Ikke gå inn der.
Kom nå.
Jøss, som det stinker.
Jeg hadde rett. Den er helt lik. Så badet må være der borte.
-Hva er det nå? -En kvinne døde der. La det være.
Det er i orden. Det er ikke noe å se.
Vent litt. Det var her han krøp igjennom?
-Vi har funnet det. Nå går vi. -Vent.
Hold denne.
-Jeg skal bare klatre igjennom. -Du spøker!
-Det er bare en forlatt leilighet. -Hva om noen står og pakker dop?
Ok. Da lytter vi.
-Det er ingen der. -Ok. Men skynd deg. Vær forsiktig.
-Gi meg kameraet. -Du har fem minutter på deg.
Fanken!
Bernadette! Unnskyld.
-Slutt på filmen. Jeg må tilbake. -Aldri i verden!
-Hva gjør dere der inne?! -Vi skal akkurat til å gå.
-Er dere på jakt etter The Sweet? -Nei. Vi er ikke purker.
-Vi er fra universitetet. -Dere kan ikke rote i folks ting.
Jeg heter Helen Lyle. Vi skriver en avhandling og vil snakke med deg.
Her. Dette er visittkortet mitt.
Babyen min!
Kom nå.
Hvite folk gir oss bare problemer.
Tro meg. Det vil ikke vi gjøre.
Så dere holder på med en studie?
Hva har dere tenkt å si? At vi er dårlige mennesker?
At vi stjeler? At vi har gjengkriger?
At alle junker? Faktisk er ikke alle som drittsekkene der nede.
-Jeg vil bare oppdra barnet mitt. -Han er en vakker gutt.
Han er alt jeg har. Han heter Anthony.
Jeg heter Anne-Marie.
-Anne-Marie McCoy. -Unnskyld at vi forstyrret deg.
Det gjør ikke noe. Jeg mente ikke å være uhøflig.
Hvite pleier ikke å komme for å ta oss i hånda.
-Hva gjør du nå? -La meg hjelpe deg.
Som du søler.
Takk.
-Har du unger? -Nei. Men jeg skulle gjerne hatt det.
Jeg holder øye med denne. De skal ikke få ta ham.
Vil dere vite om Ruthie Jean? Alle har vært her.
Aviser, purker og sosialarbeidere.
Alle vil vite det.
Jeg hørte henne skrike.
Jeg hørte det tvers igjennom veggene. Jeg ringte politiet.
Men ingen kom. Ingen kom.
Alle er redde. Han kan komme rett igjennom veggene.
Jeg er redd.
Jeg er redd pga barnet mitt.
-De kommer aldri til å ta ham.
-Hvem? - Candyman.
Hvordan går det med de to vakre studentene?
Trevor sier at dere roter rundt i favorittemaet mitt.
-Jeg vil gjerne se materialet. -Vi er ikke klare ennå.
Da kan jeg være til nytte. Før dere forsvinner ned i akademisk glemsel.
Der har jeg vært.
Faktum er at vi skal til å begrave deg, Purcell.
Vi har sikkert noe om en uke. Vi var i Cabrini i dag.
Gabrini Green?
Candyman-området.
Vil dere ta krokmannen, så bør dere lese det jeg skrev for ti år siden.
-Dere kjenner vel historien? -Nei.
Hvordan hadde dere tenkt å begrave meg da?
Legenden dukket opp for første gang i 1 890.
Candyman var sønn av en slave.
Faren ble formuende ved å konstruere et apparat-
-for masseproduksjon av sko etter borgerkrigen.
Candyman gikk på de beste skolene. Vokste opp i det dannede selskap.
Han hadde et forbløffende kunstnerisk talent.
Han var svært etterspurt når noen skulle-
-dokumentere rikdom og posisjon i samfunnet med et portrett.
Det var takket være det talentet-
-at han fikk i oppdrag av en rik jordeier å male hans vakre datter.
De ble naturligvis svært forelsket i hverandre. Hun ble gravid.
Stakkars Candyman.
Faren hennes tok en forferdelig hevn.
Han leide en gjeng bøller til å utføre ugjerningen.
De jaget Candyman gjennom byen til Cabrini Green.
Der begynte de å sage av den høyre hånden hans med et rustent sagblad.
Ingen kom for å hjelpe ham.
Men det var bare begynnelsen. Det lå en bigård i nærheten.
Der var det mange dusin bikuber fulle av sultne bier.
De knuste bikubene og stjal vokskakene.
De smurte det på den nakne kroppen hans.
Candyman ble stukket i hjel av biene.
De brente kroppen og strødde asken hans over Cabrini Green.
Hei.
-Anne-Marie er ikke inne. -Er du sikker på det?
Ja. Hun sa at du ville komme tilbake.
-Hva heter du? -Jake.
Kanskje du kan hjelpe meg. Det gjelder kvinnen som ble drept.
Vet du noe om det? Hun het Ruthie Jean.
-Jeg vet ikke noe. -Har noen andre snakket om det?
Du kan snakke med meg, Jake.
Jeg er ikke purk, så det blir ingen problemer.
Jeg kan ikke si noe, for da tar Candyman meg.
Candyman.
-Er du redd for ham? -Jeg er ikke redd for noen.
Men du er helt sprø som går rundt her alene. Det er farlig.
Jeg er heller ikke lettskremt.
Du trenger ikke si noe. Du kunne bare vise meg det.
Hvis du viser meg hvor Candyman er, lover jeg å holde det hemmelig.
Hvis du ikke er for redd, da.
-Er det noen som lager et bål? -Ja. Til festen.
-Der inne. -Er Candyman der inne?
Min venn Charlie sier det. En gutt ble drept der.
-Hvem var det? -Jeg er ikke sikker. Han var snål.
-Var han gal? -Nei. Tilbakestående.
Moren hans var i butikken.
Og gutten måtte på do.
Moren hans så på alt i butikken. Gutten begynte å sutre.
Hun ble sint og sendte ham tvers over gata. Plutselig skrek han.
"Mamma! Mamma!"
En stor, tøff fyr løp bort for å sjekke.
Han skalv og gråt da han kom ut.
Han var der inne i fem sekunder. Da han kom ut, var håret hans hvitt.
-Det ble bare hvitt. -Var gutten drept?
Verre enn det! Han lå i en blodpøl og holdt på seg selv.
Mord!
Den lå og fløt i toalettet.
De kan ikke gjøre noe med det. Det er bedre å dø.
Var det Candyman som gjorde det?
-Vent her på meg. -Ok.
Hallo?
Candyman.
Å A, unnskyld meg. Jeg er ferdig her. Jeg skal gå.
Jeg vil ikke forstyrre. Jeg er ikke purk.
Jeg er fra Illinois-universitetet. Jeg skal gå nå.
Slipp meg! Kollegene mine vet hvor jeg er. De venter på meg.
Slipp meg!
Jeg hører at du ser etter Candyman, merr. Du har funnet ham.
Jeg hører at du ser etter Candyman, merr.
Gå fram og si replikken, nummer fire.
Jeg hører at du ser etter Candyman, merr.
Si replikken, nummer fem.
Jeg hører at du ser etter Candyman, merr.
-Det er nummer fem. -Godt jobbet!
-Hvor fant dere ham? -Vi gikk igjennom hele stedet.
Hele Cabrini er stengt nå. Du har flaks som lever, miss Lyle.
-Drepte han Ruthie Jean? -Utvilsomt.
Han drepte den gutten også. Han var sjefen i Overlords.
Vi visste om ham, men vi har ikke hatt noen som ville vitne før.
Vi kan ikke beskytte folk i Cabrini Green. Det vet de.
-Hva blir det til med Jake? -Vi trenger ham ikke. Vi har deg.
Hei, Jake.
Jeg ville takke deg for at du reddet livet mitt.
Du skal få gå hjem nå. Du var flink.
-Du lovte å tie! Du løy! -Det er fremdeles vår hemmelighet.
Du trenger ikke være med i retten.
-Candyman kommer til å ta meg. -Candyman fins ikke.
Det er en historie, som Dracula eller Frankenstein.
En slem mann brukte navnet hans for å skremme.
Han er sperret inne nå. Så alt blir bra.
-Fins ikke Candyman på ordentlig? -Nei.
Hei, Trevor!
-Du er jo skadet. -Det er mye bedre nå. Se.
Kom og sett deg.
-Du har vel ikke spist alt? -Nei. Selvsagt ikke.
Hei! Velkommen tilbake!
Få se. Så fint at du klarte deg. Ellers ville jeg klikket totalt.
En ting plager meg.
To drap, og ikke noe skjer. Men nå er området stengt av.
Ja. Men det var en farlig fyr. Nå er han tatt. Det er hovedsaken.
Jeg har en overraskelse til deg. Du kommer ikke til å tro det.
En venn av meg klarte å redde de fleste bildene.
Jeg hadde avskrevet dem. Kameraet var knust.
Interessen er stor fordi du kom i avisen.
-Arbeidet vårt blir publisert. -Ok. Jeg kommer bort ved nitiden.
Helen.
-Ja? -Helen...
Hvem er det?
Helen... Jeg kom for å hente deg.
-Kjenner jeg deg? -Nei. Men du tvilte på meg.
-Jeg beklager, men jeg må gå. -Du trenger ikke dra ennå.
Jeg er sent ute.
Du nøyde deg ikke med historiene, så jeg var nødt til å komme.
Vær mitt offer.
Jeg er skriften på veggen og hviskenen i klasserommet.
Uten de tingene er jeg ingenting.
Så jeg må få uskyldig blod til å flyte. Bli med meg.
Anthony! Anthony!
-Anne-Marie? -Du gjorde det! Du gjorde det!
Slutt nå!
Politiet! Lukk opp! Slutt!
Gå bort fra henne!
Ta av deg genseren.
Slipp den, og send den bort til meg.
-Ta av deg bh-en. -Kan jeg ta en dusj? Vær så snill.
Slipp den, og send den bort til meg.
Løft opp armene.
Løft det venstre brystet ditt... og det høyre.
-Ta av deg trusene. -Kan jeg få snakke med Valento?
Frank.
Du er arrestert, miss Lyle. Forstår du?
-La meg forklare. -Forstår du?
-Ja, men... -Du har rett til å tie. Forstår du?
-Dette er sprøtt. Jeg ble angrepet. -Svar på spørsmålet!
Jeg forstår.
Ved titiden kom Anne-Marie McCoy tilbake til boligen sin.
Hun fant hunden sin med avhogd hode.
Hun ropte om hjelp, og da angrep du henne med en kjøttøks.
Du holdt fremdeles våpenet da politiet kom henne til hjelp.
Hvor er babyen?
-Jeg...jeg vet ikke. -Du er syk.
Vil du ha advokatbistand før jeg stiller flere spørsmål?
-Ja eller nei?! -Jeg vil gjerne ta en telefon.
Vi kan ikke ta telefonen, men legg igjen beskjed.
Er du der, Trevor? Ta av røret!
Det er en nødssituasjon, Trevor! Ta av røret!
Politiet har arrestert meg. Jeg er på 1 8. distrikt. Kom og hent meg.
Det var det.
-Vet du hvor mye klokka er? -Tre om natta.
-Det må være en annen utgang. -Dekk ansiktet hennes. Ikke si noe.
Hold hodet nede.
Flytt på dere! ingen kommentar!
Vi har ikke noe å si! Klienten min er ikke siktet ennå!
Alt tyder på at babyen Anthony ble bortført og kanskje lever.
Blodet kan være hundens. En mistenkt er sluppet etter avhøret.
Vi får følge dette etter hvert...
Ja, ja. De sa iallfall ikke navnet ditt. Det er bra.
De vil finne liket før de sikter deg.
Så de satser nok på overlagt drap. Men de har nok ingen sjanse.
-Tror du at jeg gjorde det? -Nei. Ingen tror det.
Men det har falt deg inn?
Finns det noe, noen liten detalj,-
-som kan underbygge din versjon av hendelsesforløpet?
Jeg mistet bevisstheten. Jeg vet ikke hva som hendte.
Jeg våknet på det stedet, og det var blod overalt.
Er det noe du vil ha?
Er du sikker?
Jeg må gå på skolen og hente noe arbeid.
Jeg liker ikke å la deg være alene, men det tar bare 20 minutter.
Trevor?
-Hvor var du i natt? -Jeg var her. Jeg sov som en stein.
Jeg trodde at du var sammen med Bernadette.
Vennen min. Jeg står ved din side. Vi skal komme igjennom dette.
Jeg kommer snart tilbake.
Tro på meg. Vær mitt offer.
Tror du på meg?
-Hold deg unna meg! -Jeg har barnet.
La meg ta deg, ellers dør han i ditt sted.
Din vantro har ødelagt mine tilhengeres tro.
Uten dem er jeg ingenting. Så jeg var glad for å komme.
Og nå må jeg drepe deg.
Din død blir en historie å skremme barn med.
Kjærester kommer til å klamre seg fastere til hverandre.
Bli med meg, og bli udødelig.
Bernadette.
Gå, Bernadette.
Helen!
-Helen, det er... -Han er her.
Bernadette...gå vekk!
Helen!
Nei...nei...
Trevor! Han er her.
Ikke la ham drepe meg.
Trevor.
Trevor?
Ta henne med ut.
Hold rundt meg, Trevor.
Hvorfor vil du leve? Hadde du bare lært litt av meg,-
-ville du ikke tigget om å leve. Jeg er et rykte.
At leve i andres drømmer uten å være nødt til å være til.
Forstår du?
Kjære Gud, ikke la ham drepe babyen.
Trevor!
Hvor skal dere? Dere kan ikke la meg være igjen her!
Jeg kan ikke forsvare meg!
Nei!
Hva vet de gode, unntatt det de onde lærer dem med sine utskeielser?
-Morder. -Gi meg iallfall et kyss.
Bare ett utsøkt kyss.
Morder! Hjelp!
Hør på meg! Han er under senga!
-Få hit 1 000 milliliter! -Han er her! Under senga!
Nei! La være!
-God morgen! -Jeg vil snakke med min mann.
-Det vil jeg også. Sånn, ja. -Hvor mye er klokka?
-Hvor skal vi? -Vi skal til Disneyland.
Lukk opp, Clyde!
Whitley?
Hvordan går det med dere der bak?
-Dr Burke? -Ja.
Miss Lyle. Jeg er dr Burke.
-Jeg vil snakke med min mann. -Vi kan nok ordne et besøk.
Er jeg tvangsinnlagt?
Er dette virkelig nødvendig?
Helen. Dette... er en innleggingordre fra aktor.
-Den siste måneden... -Måneden?
Vi har stabilisert deg med store doser thorazine.
-Få hit advokaten min. -Jeg jobber for forsvaret.
Vi må bedømme din evne til å stå for retten.
Du er tiltalt for overlagt drap.
Kan du ikke fortelle hva som hendte i leiligheten din?
Viste morderen seg for deg den kvelden du ble innlagt?
Jeg forstår ikke.
Det er umulig.
Bernadette...
Jeg er ikke i stand til å gjøre det.
Hva som enn er galt...
Vet jeg at ingen del av meg, uansett hvor skjult, er i stand til det!
-Jeg kan bevise det. -Hvordan?
Jeg kan rope på ham.
Candyman, Candyman, Candyman, Candyman...
Candyman.
Nå er du min.
I kveld skal menigheten vår få bevitne et nytt mirakel.
Dr. Burke!
Vær hjemme, Trevor! Vær så snill...
Kom deg ut av hjemmet mitt!
-Trevor! -Hva nå, kjære? En liten tabbe til?
Hva gjør du her?
Jeg bor her. Det husker du vel?
Ring sykehuset.
Ikke rør telefonen!
Hva er i veien, Trevor?
Er du redd?
Jeg avskyr fargen.
Hva hadde du tenkt å gjøre, Trevor? Fortelle det når jeg kom ut?!
Du visste at jeg aldri ville slippe ut, eller hva?
Vi bør nok ringe sykehuset.
Ok.
Sett i gang.
Vil du gjøre det?
Ring dem!
Jeg er ingen morder. Jeg er ingen...
Du er alt jeg har igjen, Trevor.
Det er slutt nå.
De kommer alle til å svikte deg.
Alt du har igjen, er mitt begjær for deg.
Helen!
Du kom til meg.
Barnet.
-Vi hadde en avtale. -Overgi deg til meg...
Så forblir han uskadd.
-Vi har en avtale. -Jeg er redd.
For smerten, eller det som er på den andre siden?
Jeg forsikrer deg at smerten blir utsøkt.
Når det gjelder døden, så er det ikke noe å frykte.
Våre navn vil bli skrevet på tusen vegger.
Våre forbrytelser fortalt om og gjenfortalt av våre tilhengere.
Vi skal dø sammen foran Øynene på dem.
Da gir vi dem noe å bli forfulgt av.
Bli med meg...og bli udødelig.
Du er min nå. Det er tid for et nytt mirakel.
Det var alltid deg, Helen. Det var alltid deg.
Han er her.
Jeg kommer.
Alt er i orden.
Hva hendte?!
Jeg visste at du ville komme.
Brenn dem!
Hjelp!
Du løy for meg!
Vi må gå nå, du og jeg.
Våre knokler er snart aske. Vi skal aldri skilles fra hverandre igjen.
-Slipp meg! -Det kan jeg ikke.
Vi er alt døde.
Kom tilbake til meg!
Kom tilbake!
Vi overlater vår medsøster Helen til Gud.
Av jord er du kommet, til jord skal du bli.
Måtte Gud velsigne henne, beskytte henne og gi henne fred.
Allmektige Gud, ta imot vår bønn for din tjener Helen.
La ikke misgjerningene telle, for i sitt hjerte var hun tro mot deg.
La Gud velsigne deg. Faderen, Sønnen og Den hellige ånd.
Herregud. Se på det.
Trevor?
Hva er det?
-Er alt i orden, Trevor? -Ja visst.
-Er du ikke sulten? -Nei. Jeg spiser litt senere.
-Jeg tenkte å lage en god middag. -Ja vel. Som du vil.
-Kan du ikke lage salaten? -Ja vel. Jeg kommer snart.
Helen.
A, Helen.
Helen.
Helen...
Helen.
Hva er i veien, Trevor? Er du redd?
Herregud! Trevor?
Trevor! Trevor!