Hvor skal vi hen? Hvor er jeg?
Det ved jeg ikke. Jeg har også bind for øjnene.
- Vi er der næsten. - Hvor? Du er altså så skør.
Så er vi der.
Hvad er det?
- Vil du gifte dig med mig? - Hva’?
Jeg har elsket dig lige siden niende. Gift dig med mig.
- Har du købt huset? - Jeg er arktitekt. Jeg har bygget det.
Bygget det? Til mig?
Til os.
- Du er skrupskør. - Og du er så klog, så det er perfekt.
- Det er ligesom i et eventyr. - Vil du?
Nej.
TRE MÅNEDER SENERE
Velkommen i "Budapest". Drik ud. Champagne til alle.
Det er længe siden, jeg har set dig.
Mor jer nu godt.
- Velkommen, mr. Moseby. - Det ser godt ud, Karol.
Jeg synes stadig, her er dødssygt.
- Det bedste er regningen. - Nød du at få det bygget?
Hvor kommer du fra?
- Hvor kommer du fra? - Fra Ungarn?
Ungarn, ja.
- Han vil vide, om du taler engelsk. - Han sagde: "Er du en lille engel?"
Kald mig Gwen.
Mor Dem, mine herrer.
Hun kunne godt lide dig.
Hun kunne godt finde på det. Du må være åben, Davis.
- Hej, Davis. - Goddag, mr. Calvin.
Det er slut med Becky. Frigør dig dog.
- Hvordan? - Få dig et put.
Du er min mest afskyelige ven.
Hvad med Denise? Patricia er også lun.
- Hvad mener du med lun? - Moseby i farvandet.
Goddag og tillykke med resultatet.
Tak. Alle bør føle sig stolte.
Jeg ved ikke, om det er champagnen, -
- men jeg må sige, at Deres ledelse har inspireret os alle.
Jeg ved ikke, om De kender Davis.
Mr. Moseby, den her bygning... Den er der bare.
Og banken i Boston. Jeg har beundret den i timevis.
- Den kan stadig overraske mig. - Tak, Davis.
Bør vi ikke efterstræbe den slags frem for det samme gamle design, -
- den samme gang betonklodser. Gentager vi ikke bare os selv?
Vi er New Englands største firma, så nogen synes altså om det, vi laver.
Er du tumpet? Du kunne lige så godt have sparket ham i nosserne.
Jeg troede, han ville blive glad.
Hvorfor det? Han er chefen.
Jeg ville få mine læber syet fast til hans røv.
- Vi er forskellige. - Ja. Men jeg har stadig et job.
Gwen, ikke? Smukke Gwen fra Ungarn, der ikke taler engelsk.
Det er en skitse af en forlovelsesring, som jeg har tegnet og fået bygget.
Men det viste sig, at den var lidt for stor til damen.
Nå, har du gwænnet dig til mig, så vi to kan blive gwenner?
Godnat, stump. Jeg åbner i morgen.
Fint, så kan jeg få sovet.
Hej, venner. Sæt dampen op og se at komme hjem.
Godnat, Howie.
Du snørede mig. Hvorfor spillede du ungarer?
- For atmosfærens skyld. - Ja, men du snørede mig alligevel.
- Næ, jeg snød dig. - Hvad er forskellen?
- Det var forsætligt. - Læser du jura?
Rigtig gættet. Hvor læser du?
- Mener du ikke "gwor" jeg læser? - Ja, det var lidt nedladende...
Fordi du troede, jeg bare var servitrice.
- Undskyld... - Jeg læser ikke jura.
- Hvorfor sagde du, du læste jura? - Det sagde jeg ikke. Det sagde du.
Hør lige...
- Hvad med en kop kaffe et sted? - Nej, jeg må hjem.
- Vi kan jo dele en taxa. - Tak, men det er lige i nærheden.
Så følger jeg dig hjem og får lidt frisk luft.
Jeg vil prøve en masse byer. Både Boston og New York, som jeg kom fra.
Og før var det Seattle, San Francisco, Santa Fe, New Orleans, Akron...
Akron var lidt uden for ruten, men jeg tæller den med.
Så var der Toledo, hvor jeg voksede op.
Jeg har aldrig boet nogen steder.
Jeg har kun boet her og i Dobb's Mill.
Dér voksede jeg op. Det er en lille villaby -
- med det sædvanlige kirketårn og det sædvanlige torv.
Ungerne voksede op sammen, og alle kender hinanden, du ved.
- Er hun også derfra? - Hvem?
- Damen med huset, der var for stort. - Nå, Becky. Nej.
Du har garanteret stadig et foto af hende i tegnebogen.
Du havde nær puffet mig i vandet.
Du kan ryge i spjældet for det her.
Nej, det er fra 6. klasse. Jeg har et nyere. 6., 7., 8...
Der er Becky. Men det er helt forbi.
Var hun ikke en nuttet baby? Er det ikke skægt?
Her er hendes kørekort. Hun var ved at smide det ud.
Jeg tager ikke derop mere, men jeg burde vel fjerne gavebåndet.
- Er det stadig dit? Står det tomt? - Et værre spild, ikke?
Der er så dejligt. Især nu, hvor bladene får kulør.
Der er en buegang ud mod en dam og en trappe inde i stuen.
Det kan stadig gøre mig lidt varm. Jeg bruger det ikke, men...
Jeg kan ikke bære at sælge det. Jeg føler mig bundet. Kender du det?
Næ.
Jeg ændrer mig hele tiden. Hvis det går skævt, -
- ændrer jeg på mit arbejde, på min bolig, på mig selv.
Ja, du er jo ungarer det ene øjeblik, og jurastuderende det næste.
Vi er tilbage, hvor vi kom fra.
Ja, jeg bor lige over restauranten.
Jeg sagde, det var i nærheden, men du trængte jo til frisk luft.
Hør lige her.
- Må jeg lige ringe efter en taxa? - Ja, kom bare.
Godnat, Ralph og Mary.
Jeg får løn i form af gratis bolig.
Det er en skattefidus for ham, og jeg lever af drikkepengene.
Det er utroligt, hvad jeg kan tjene, især med det der ungarer-nummer.
- Din lås er i stykker. - Ja. Jeg har harpet på Karol om det.
- Hvem er hun? - Han. Det er ejeren af "Budapest".
- Et sjovt navn at give en mand. - Ja...
Newt.
Jeg så det i dit kørekort. Newton Davis.
- Hvad er det for et navn? - Det er kun min far, der bruger det.
Min far hedder Bernard. Det er da også Newton-agtigt, ikke?
Bernard... åh, ja, far.
Jeg kan huske, når vi sad og så tv, og jeg kildede ham under fødderne.
Nå, men her bor jeg altså.
Her er hyggeligt. De der draperinger er fine.
Jeg er jo ikke arkitekt.
Jeg kan lide måden, du bruger det negative rum på.
- Du er interessant. - Er jeg?
Du er så... gennemsnitlig.
Du må nok hellere vise mig, hvor telefonen står.
Jeg har ikke telefon.
- Hvad? - Jeg har ikke råd til det.
- Og jeg kender alligevel ingen her. - Jeg ville jo låne din telefon.
- Nej, du ville ikke. - Jo, jeg ville.
Nej. Du ville op og i seng med mig, hvilket du udmærket ved.
Du sagde "ja".
Må jeg blive her?
Dobb's Mill. Pas på trinnet, når De stiger af.
Mælk, juice, cornflakes og brød.
Det bliver 23,85 dollars. Skal det på regning?
Hils Stuey.
Kartofler, tomater, avocadoer, -
- en liter is og bøffer.
- Det bliver 34,63 dollars. - Det skal på Newton Davis’ regning.
- Hvabehar? - Newton Davis.
Jeg kender ham, men han har ikke regning.
De hedder Travis, ikke?
Han har fortalt mig om forretningen. En dejlig butik.
Da jeg var lille, havde min bedstefar en magen til i en lille by i Ohio.
Og De kender Davis fra...?
Hvor skal jeg begynde? Det gik så hurtigt.
Jeg er kommet for at sætte skik på huset.
Sandt at sige ved han ikke, jeg er her.
Jeg sagde, jeg skulle besøge min gravide søster i Toledo, -
- og så syntes jeg, jeg ville overraske ham.
Så mødte jeg ham, og han fortalte -
- om den dejlige by og det pragtfulde hus, og faktisk...
... er jeg hans kone.
Siger De, at De og han er blevet gift?
Jeg har selv svært ved at forstå det.
Hallo...
Jeg kunne ikke undgå at høre det. Er du gift med Newton Davis?
Det er mig, der er Becky... Metcalf.
Davis har fortalt så meget om dig. Jeg er Gwen. Har han nævnt mig?
Nej. Jeg anede ikke engang, at han var blevet gift.
Vi har ikke sagt det til nogen. Det var et pludseligt, skørt indfald.
Typisk Davis.
- Hej, Becky. - Davs, Marsh.
- Hvordan har han det? - Fint. Han er jo en pragtfuld fyr.
Ellers aner man jo ikke, om fyrene er der, når man vågner.
Og I bor i huset?
Så småt, ja. Jeg skal have fat i mad og potter og pander.
Isenkræmmeren er derovre. Kom, så skal jeg præsentere dig.
- Jeg har slet ikke kontanter nok. - Pjat, det kommer da på regningen.
Tag kaffemaskinen der.
Tag Davis med, så vi kan sige tillykke til den luskepeter.
Jeg må løbe.
- Må jeg invitere på middag en dag? - Gerne.
- I har da fået en fin start. - Hidtil har det været perfekt.
Det er, som om jeg er kommet i himmelen.
Davs. Sikke en herlig stol. Arbejder du her?
Jeg er bare helt vild med den. Den er jo næsten til at bo i.
Hvordan det?
- Hvor meget? - 20 dollars.
- Hvad med 15? - Nej. Den koster 20.
- Du får 17 kontant. - Vi vil kun have kontanter.
- Sender I den? - Gratis.
Så er det en aftale. Hillside 611. Kan jeg få den i aften?
- Hvad var adressen? - Hillside 611. Newton Davis’ hus.
- Det er jo tomt. - Vi flytter hjem igen.
Jeg hedder Gwen. Jeg er hans kone.
Jeg hedder George. Jeg er hans far.
Jeg er altså skrækkelig ked af det.
Efter at Deres søn havde taget pippet fra mig, var det mig, -
- der ville se, om ægteskabet gik, før vi fortalte familien om det.
Newton syntes, jeg var for besindig. Jeg skulle være meget mere impulsiv.
Måske har han ret.
Men I to har altså fostret den mest omsorgsfulde og søde mand.
- Vil du sige noget, Edna? - Jeg tror ikke på det.
- Hvilket?
At han kan være så ufølsom, så uansvarlig.
Det er da typisk ham. Han har ikke ændret sig.
Hvad tror han, et ægteskab er? Spørgsmålet gælder også Dem.
Hvad tror de unge mennesker i dag, at ægteskabet... er?
Jeg skal ikke skrive en stil, vel?
Har han holdt det hemmeligt på grund af vores lille diskussion?
Ja...
Men han har det virkelig skidt med det.
Sådan virker det bestemt ikke.
- Måske fordi du ikke taler med ham. - Det er da ham, der ikke ringer.
Ved De hvad, Newton er virkelig ked... af det der.
Han taler konstant om det. Så sent som forleden aften græd han.
- Hørte du det? - Jeg står jo lige her.
Min dreng græd.
- Tag dog telefonen og ring til ham. - Det er nok ikke nogen god idé.
Giv hellere besked gennem mig.
Hvis nu...
Sig til ham, at han for guds skyld må komme hjem.
Kom ind.
Edna?
- Godmorgen. Er det morgen? - Hvis tidspunktet ikke passer...
- Pyt, kom bare. - Jeg vil ikke...
- Jeg er vågen. - Du har ikke tøj på.
- Du har fundet en plads til stolen. - Jeg er bare ved at afprøve den.
- Hvad er det? - Bare lidt til at hjælpe jer på vej.
Det kan jeg da ikke...
Han er trods alt vores eneste søn.
Lad os gå ud og bruge dem.
Jeg overvejer at sælge huset.
- Så kan jeg indfri min gæld. - Enig. Se lige på det her.
Ellers er det at klynge sig til fortiden.
Du har lavet dør i en ventilatorskakt.
Jeg synes, det hindrer mig i at have et forhold til en anden kvinde.
- Ja. Denise eller Patricia. - Eller servitricen.
- Hende, der ikke talte engelsk? - En interessant kvinde.
Folk går lige ud i en væg.
Var du i seng med hende?
Ja. Jeg vågnede op midt om natten med knuder over det hele.
Af nervøsitet, mener jeg. Og jeg var så led bare at gå.
Jeg ved, det er Beckys skyld. Det må slutte nu. Jeg sælger huset.
Vi taler og taler. Der er så meget.
Vi kommunikerer fantastisk. Det er ligesom grillmad.
Hvis man nu ikke orker at lave mad, -
- så kommer han hjem med grillmad, præcis som om han vidste det.
- Det er da utroligt. - Ja. Grillmad... Hvad siger du så?
Er du færdig med det der?
Det er søreme lækkert.
Du var ved at fortælle, hvordan I mødtes.
Jeg er på vej over gaden, og så kører en idiot over for rødt og ind i mig.
- Hvorpå han stikker af. - Kom du til skade?
Næsen og kindbenene fik nogle stød, og jeg fik brud forrest på kæben.
Jeg blev viklet i gaze som en mumie, så man kun kunne se øjne og læber.
Jeg delte stue med en kvinde, der var ansat i et arkitektfirma.
Så kom Davis med balloner til hende, og han fik nok ondt af mig, -
- for han gav mig en.
Så kom han igen dagen efter for at besøge mig. Og næste dag.
Han var ikke ude på noget. Vi var bare to, der talte sammen.
Og så kom det frem, at jeg ikke var forsikret, så han betalte for mig.
Gjorde Davis?
- Hvor længe var du indlagt? - I to uger.
Jamen, alle hans penge er anbragt i huset.
- Han er jo arkitekt. - Som ansat tjener han ikke alverden.
Han blev jo forfremmet.
De er vilde med ham i firmaet. Han er bare så meget arkitekt.
Så han kører mig hjem og ordner en masse...
Er du forbundet hele tiden?
Det er typisk Davis.
Så en aften kyssede han mig, og vi begyndte at...
Jeg er en mumie, og det utrolige er, at jeg kunne være hvem som helst.
Du aner ikke, hvor æggende det var.
Så vil han pludselig giftes uden at have set mit ansigt, -
- og han foreslår, at vi gifter os ugen efter på hospitalet.
Og da præsten sagde "De må kysse bruden", -
- viklede lægen gazen af.
Og han så mig for første gang.
Han betragtede mig, -
- og så smilede han.
Og... Resten kender du.
VELKOMMEN
Hallo.
- Hvad laver du her? - Jeg? Hvad laver du?
Jeg blev smidt ud.
Jeg ville have ringet, men du sagde aldrig, hvor du boede.
- Du er servitricen. Gwen. - Vi har altså hilst på hinanden.
Du havde jo en ungarsk dragt på.
Jeg måtte væk. Karol og jeg var ikke enige om, hvornår han måtte komme -
- og hvor, hans hænder skulle være.
- Kunne du ikke bo hos venner? - Jeg kendte ingen i Boston.
Jeg havde kun din søde tegning af huset, der stod tomt i Dobb's Mill.
- Hvor kommer møblerne fra? - Bigelow’s.
- Gik det amok og spænede herhen? - Jeg skal nok betale.
Kom, skat. Der kommer en mand i morgen og installerer en hundedør.
- Hvad foregår der? - Hvis du bare vil høre efter.
Jeg var sulten, så jeg gik ind til Keller for at købe jordnøddesmør, -
- og så hørte jeg Hazel fortælle Travis...
Hazel Byron.
- Kender du mrs. Byron? - Din spillelærerinde. En herlig pige.
Har du hørt om hendes søn Stuey? Hvad han ikke har udsat hende for.
Gå tilbage til samtalen mellem mrs. Byron og mr. Keller.
Hun sagde, det skulle på regningen.
- Satte du varerne på min regning? - Jeg var sulten.
Hvordan fik du ham til det?
Han fik vist indtryk af, at jeg var...
Sindssyg?
Næ, jeg sagde bare, det skulle på vores regning.
- Vores regning? - Det var da meget uskyldigt.
- Fortalte du ham, du var min kone? - Hvad skulle jeg ellers gøre?
- Troede han på dig? - Hvorfor skulle han ikke det?
Er jeg måske ikke god nok? Det synes Travis i al fald.
- Og Harvey og Lorraine. - Sofabordet...
- Hvad med det? - Det er mors.
Ja. Det er heller ikke min smag, men du kender jo din mor.
- Tror mine forældre, vi er gift? - Det er da ikke så slemt. Bare rolig.
Tag lige fødderne ned.
Du kan ikke blive. Jeg kender dig knap nok.
Hvor skulle jeg tage hen? Og hvad mener du i øvrigt?
Jeg er ked af min opførsel, men jeg har det svært, og det her gavner ikke.
Her er 100 dollars, så du kan komme på fode igen.
Er det honorar for tjenesteydelser?
- Jeg vil sgu ikke have dine penge. - Men mit hus, ikke?
Becky?
Jeg var syg for at se, hvordan her så ud, og din bil holdt udenfor...
- Tillykke. Det glæder mig virkelig. - Fortæller du det, eller skal jeg?
Din lort.
Jeg tror, jeg kommer igen senere.
- Hør, hvad der er sket... - Det angår kun dig og Gwen.
Jeg vil bare sige, at hun er dejlig, og at jeres ægteskab er enestående.
At blive gift med en, hvis ansigt man ikke har set, før lægen fjerner gazen.
Dét er enestående, kære.
- Det fik da mit hjerte til at flimre. - Gjorde det?
Ved du, hvorfor jeg sagde nej den dag?
Det var fordi du skræmte mig med det hus med gavebånd omkring.
Jeg ville ikke giftes med en drømmer. Så tapper er jeg ikke.
Men når jeg ser dig med Gwens øjne, virker du helt anderledes.
Hvordan?
En drømmer kan udføre store sager, når nogen tror på ham.
Jeg hørte om din forfremmelse.
Medejer... Hold da op.
Fortalte hun dig det?
Hun er med god ret stolt af dig. Jeg må indrømme, jeg er lidt jaloux.
- Er du? - En smule.
Der er noget, du bør vide.
- Var jeg i seng med Boomer Bauer? - Han er bare din gamle kæreste.
I mødtes en dag, og så skete det. Men nu er du i tvivl om vore forhold.
Opfandt du en eks-kæreste ved navn Boomer?
Jeg er uerfaren.
Men det fine er, at du tog hertil for at vælge mellem mig og Boomer.
- Jeg tror ikke på, at du sagde sådan. - Du har da selv fyret nogle løgne af.
Mine var pæne.
Gwen, jeg elsker hende. Det har jeg altid gjort.
Men hun kunne ikke forestille sig mig som ægtemand.
Men i og med at vi er gift, ser hun mig som en ægtefælle.
Jeg tror, vi to kan hjælpe hinanden, så her er et forslag.
Ægteskabet vakler, og hver weekend kommer jeg og prøver at redde det.
- Men jeg må godt blive boende. - Klart! Og imens varmer Becky op.
Så bliver vi to skilt, og så... får jeg Becky.
Hvad synes du?
Det var fint, mens det stod på.
Det var det, indtil du dukkede op.
Min egen skat, åh, hvor er jeg glad.
Du er kommet med en prinsesse.
Davs, far.
- Min søn. - Min lille dreng.
I har nok hilst på Gwen.
Hvorfor gjorde du det, min dreng?
Jeg kan vældig godt lide hende. Man skal lige vænne sig til hende.
Men hemmelighedskræmmeriet.
Jeg føler altså, at det hænger sammen med vores fejde.
Sig intet. Gwen har sagt alt.
Jeg prøver bare at sige undskyld.
Gør du?
Jeg benægter ikke, at jeg var vred.
Du bygger et hus, du ikke vil bo i, og ender med lån og en dyr lejlighed.
- Lad nu være, far. - Men endelig er du fornuftig.
Nu det med Gwen og at du opgiver lejligheden og flytter hjem igen.
- Har du sagt, at jeg opsiger den? - Lad mig lige tænke efter.
Hun fortalte, hvor trist du var, og at du havde grædt.
Pyt med det, bare det ikke sker for tit.
- Sagde du, at jeg var nedbøjet? - Du sagde faktisk, du var ked af det.
Ja, men jeg nævnte ikke lejligheden.
- Hendes hensigter var gode nok. - Hendes hensigter...
Men det er en anden historie, ikke?
- Skråt op. - Elegant sagt af prinsessen, ikke?
Jeg ønskede ikke at diskutere det her lige nu, -
- men I kan lige så godt få at vide, at... Gwen og jeg er separeret.
- Hva’? - Det var derfor, hun tog herop.
- Hvad siger du? - Ægteskabet er en fiasko.
Kom så med foredraget om Newtons umodenhed.
Jeg bøffede i det. Jeg troede, jeg hjalp ved at bringe jer sammen.
- Men skal vi ligefrem separeres? - Det blev vi på grund af Boomer.
Nej! Jeg kom for at finde ud af det. Boomer var bare et engangs-knald.
Skat...
Se, hvem Bobo og jeg tilfældigt løb ind i.
Sikke dog en masse udstyr.
Jeg prøver at lade lysreflekserne skabe en varm stemning.
Jeg tror, jeg laver lidt te.
Der står badekarret jo. Lige ved sengen.
Det er designet til to personer.
Jeg går lige.
Du kan altså godt lide huset?
Hvordan kan jeg lade være? Det får mig til at indse noget.
Med hensyn til at Gwen gik i seng med sin gamle kæreste.
Jeg indså, hvordan det kan ske.
- Kan du? - Kan du ikke?
Jo.
Jeg mener bare, at du bør være mere forstående og overbærende.
Hun er kun et menneske. Det er vi jo alle sammen.
Med citron eller sukker?
Hej. Det var herligt. Tak for rundvisningen og teen.
Mor? Far?
Pastor Lipton?
Jeg må sige, at det rystede mig, -
- da dine forældre kom og fortalte, at I to havde... vanskeligheder.
Men ved blot at tale om tingene, hvilket vi kan gøre i kirken...
Jeg går ikke til ægteskabsrådgivning.
Du skuffer mig, Newton.
Du fik, hvad du ville, og nu vil du ud af det.
Et ægteskab er ikke et engangsknald, og sådan skal det være.
Hvorfor går det ud over mig? Det er jo hende.
- Hende, der hvad? - Der fandt på...
På hvad?
På at slå op med sin gamle kæreste for så at gå i seng med ham.
Hun gik i seng med ham, efter at vi var blevet gift.
Vi skal måske vente ude på terrassen.
Han er så forkælet, at han ikke kan holde på sin kone.
- Jeg kedede mig. - Lad hende nu tale ud.
Jeg sidder her hele dagen. Jeg må ikke gøre, som jeg vil.
- Prøv at forklare. - Jeg vil godt på kunstkursus.
Jeg vil gerne i teateret. Og han brokker sig over mine lår.
Så vil jeg gå til dans. "Nej," siger han, "Det er for dyrt."
- Det er vildt. - Nej, det er fint. Kræng det ud.
Må jeg følge kurser på universitetet?
Hvad med... tennistimerne? Du skred efter tre uger.
Og det var det samme med... dykningen.
Du gjorde jo grin med min våddragt.
- Jeg sagde, du lignede en delfin. - Er det sødt?
- Flipper var da en delfin. - Jeg ligner ikke Flipper.
Jeg sagde bare, at han var sød, og at du var sød.
- En ad gangen. - Klap i.
Hør så her: Du skal altid organisere. Du organiserer alting.
Lad os begynde med, at I begge to igen bor under samme tag.
Enige?
Gwen, du kan begynde at arbejde på tanken om selvdisciplin.
Hold dig til det, du er begyndt på, for eksempel en uddannelse.
- Og Newton... - Jeg har ikke råd til det.
Selv ikke med den forfremmelse, som hele byen taler om?
Vi ses til korprøven.
- De kan fiske dit lig op af floden. - Gå ud og jok i en bæ.
Hvorfor skulle dine forældre høre, at jeg gik i seng med ham fyren?
- Vi lavede en aftale. - Du har ikke ret til at spolere mit ry.
- Dit ry? Du er en svindler. - Du skal ikke skrige ad mig.
Og de eneste, der svindler, er dig og din Becky.
Til gengæld har du scoret et gratis hjem og en uddannelse.
- Og dansetimer. - Ikke at forglemme.
- Er du gal? - Synes du ikke om ideen?
Vi deles simpelthen om mit hjem -
- og skændes til gengæld åbenlyst, så mit liv virker ynkværdigt.
Sådan er det at være gift.
Jeg er hjemme omkring halv syv. Skal jeg tage noget med?
Det lyder fint.
Farvel, skat... Gwen.
Kan vi snakke sammen?
Jeg har lige skændtes med Gwen. Jeg kom hjem, og så begyndte hun...
Undskyld. Jeg burde slet ikke...
Kom indenfor.
Jeg ved ikke, hvordan jeg endte her.
Jeg gik bare. Mit hoved var ét kaos, og så fik jeg øje på dit vindue.
- Davis, Gwen er her. - Er hun?
Det kan du bande på.
- Hvad fanden vil du her? - Hvad fanden vil du?
- Jeg prøver at få det til at fungere. - Det er for meget.
- Hold nu op, I to. - Hun lovede aldrig at se ham igen.
Er det min fejl? Spørg hr. ægtemand, hvornår vi sidst var i seng sammen.
- Hva’? - Sig det. Sandheden.
- Skal jeg? - Én gang for en evighed siden.
- Og fortæller du hvorfor? - Mig?
Mr. Davis har en lille hemmelighed.
- Jeg vil ikke blandes ind i det. - Det er du. Du er hemmeligheden.
Han har prøvet at komme over det, prøvet at glemme dig.
En overgang troede jeg, det lykkedes. Du var så tæt på mig.
Vi plejede at vaske hår på hinanden. Det var så fuldendt.
Men så tog vi til Maui.
Hvad skete der på Maui?
Det må Gwen hellere fortælle.
Vi skulle fejre hans forfremmelse. Han var så glad. Næsten for glad.
Han gjorde alt for, at vi skulle more os.
Han jagtede mig i brændingen og bar rundt på mig og dansede.
Han kastede med nødder og greb dem med munden og brækkede en tand, -
- så vi måtte bruge resten af ferien på at finde en tandlæge.
Og jeg sad og holdt hans hånd, -
- mens jeg ventede på, at han vågnede af bedøvelsen.
Der sad han med vat i munden -
- og stirrede på mig. Og så sagde han:
"Becky".
Jeg kom i aften for at se, om det var her, du ville gå hen.
Hvad gør vi?
Fantastisk. Hun er ved at blive blød.
- Jeg gjorde bare min pligt. - Fandt du bare sådan på det?
Du er et geni. Vrøvlets Hemingway. Nej, et kunstværk af kød og blod.
- Hvad nu? - Tak.
Vi vil ikke tvinge det ned over jer, -
- men vi vil godt bede jer overveje en lille reception.
Mange er kommet på grund af rygterne -
- og har spurgt, hvilke gaver de skulle finde på.
- Gaver? - Næ, næ, ingen gaver.
Ikke noget ødselt.
- Skal jeg aflevere en ønskeseddel? - Vi kan lave den sammen.
Skat, synes du ikke tanken om en reception er forfærdelig?
Næ.
Vores ægteskab er jo noget usikkert.
Det er derfor, din mor og jeg synes, at I skal starte på en frisk.
Enig, mr. Davis.
Og hvis det ikke gør dig forlegen, synes jeg, du skal sige svigerfar.
Det gør mig ikke spor forlegen...
... svigerfar.
Skal vi rejse os?
Hør nu planen: Onkler, tanter, fætre og kusiner.
Gwens forældre, naturligvis, og alle de slægtninge, der har lyst.
- Det her er ved at gå for vidt. - Et ægteskab omfatter mere end to.
Vi behøver ikke at invitere dem.
Vi vil gerne træffe dem. Det er også vores familie nu.
Gwens forældre er skilt og hader hinanden.
At sætte dem i samme lokale vil medføre totalt anarki. Ikke også?
Arme stakkel. Det var da trist.
En reception er nok ingen god idé.
Nej.
- Du er sur, ikke? - Nej.
- Du ligner en, der er sur. - Overhovedet ikke. Drop emnet.
- Hvad ville du have sagt? - De er skilt og hader hinanden. Fint.
Jeg har delt linjen her -
- og støtter bjælkerne med konsoller, så vi får det hele på ret køl.
Dit format gør mig trist til mode.
- Hvornår kom du på det? - I morges eller i nat.
- Har du været her i nat? - Becky tror, jeg blev forfremmet.
Det er Gwens fortjeneste. Viser du Moseby det her?
Gør det hellere selv.
Hvis jeg giver Moseby det, og han begynder at rose det, -
- så tager jeg æren.
Hvad? Hvor er din moral?
Den består i, at jeg kender mig selv og ikke går ind og røvrender dig.
Jeg hedder Davis, og jeg er arktitekt. Kan mr. Moseby mon afsætte lidt tid?
Lad mig lige høre.
En mr. Davis vil gerne tale med Dem.
Gå bare ind.
Bare sådan?
- Davis? Nu vanker der. - Jaså?
Hvorfor vidste jeg ikke, De var gift?
Hej, skat.
Hvis ikke hun var gået forkert... Davis, når vores folk bliver gift, -
- vil jeg vide det som den første. Især når vi har så meget til fælles.
Vi opdagede lige, at Gwens far og jeg kæmpede sammen i Stillehavet.
- Jaså. - Utroligt, ikke?
Ikke så utrolig som historien om mødet med Dunckles.
- Hvem? - Hendes forældre.
- Ja, det var skægt. - Syntes De?
- Ja, bagefter. Men den episode... - Der gjorde mig så rasende.
- Jeg kan forklare det. - Ræk mig Deres hånd.
De gav den mand livet tilbage. De er enestående.
- Gwens far er jo alle tiders. - Hvad har han med det at gøre?
Det er Deres far, jeg taler om. Da De sang for ham, -
- og bragte tårerne frem i hans øjne.
De rummer sgu mere end som så. Jeg har altid ment, De var en sær and.
Det er fordi, han er en svane.
Hvorfor har du ikke vist huset frem? Han har tegnet det dejligste lille hus.
Jeg får lige en idé. Receptionen...
Lørdag eftermiddag, bare familie og venner.
- Jeg vil ikke mase mig på. - Det gør du da heller ikke, Winston.
Og vent, til du ser huset. Det er så velegnet til selskaber.
Jamen, jeres familie kommer jo.
Ja, Gwens far kommer helt fra Toledo, og jeg vil gerne vise Dem huset.
Og De og Gwens far kan mindes gamle dage.
Hyggeligt.
Tænk, at du kom for at hjælpe med forfremmelsen. Du er helt utrolig.
Hørte du, hvordan jeg greb stikordet?
Og dit efternavn er Dunckle. Det anede jeg jo slet ikke.
Buckley. Formelt er det min mands navn.
- Er du gift? - Jeg var.
- Er Dunckle dit pigenavn? - På en måde.
Det er min mors navn. Måske min fars.
Hvem er dine forældre? Hvem er ham fra Toledo, der var med i Stillehavet?
En opfindelse.
Sagen er, at du er håbløs til at lyve. Hver gang du prøver, får vi bøvl.
Undskyld, men problemet er altså, at du ingen forældre har.
- Er de døde? - Det ved jeg ikke.
Bare rolig, jeg skal nok finde nogen.
Vi glæder os sådan til receptionen.
Familien kommer, og I to kan enes. Det vil vi godt have lidt af æren for.
- Det ligner noget, bedste ville købe. - Mønsteret er pænt.
- Hvad med det her? - Dét kan jeg lide. Det er lige os.
Jeg foreslog en reception, fordi et ægteskab omfatter mere end to.
- Og jeg vil så gerne redde det. - Du er en fantastisk ægtemand.
Må jeg spørge dig om noget?
Giftede du dig med Gwen for at få en lille smule hævn over mig?
For at vise, hvilken skøn mand du ville være blevet?
- Det havde nok lidt med det at gøre. - Folk opfører sig så tåbeligt.
Der er så meget. Jeg traf Gwen, mens jeg bearbejdede vores brud.
- Tak, fordi jeg måtte snakke. - Jeg føler, at meget er min fejl.
Hvis jeg ikke havde afvist dig...
Jeg er så ensom. Det fungerer aldrig med de mænd, jeg går ud med.
De finder på alle mulige historier for at komme i seng med mig.
Og så er der din slags, som man ikke værdsætter, mens tid er.
Tak, fordi du lod mig snakke.
Jeg har sådan længtes efter dig.
Vent! Ikke sådan. Jeg kan ikke. Jeg vil ikke være den anden kvinde.
Hvis et ægteskab skal forlise, må det forlise, men ikke på grund af mig.
Du er jo gift.
- Hvordan er din dag gået? - Fint. Jeg orkede ikke at lave mad.
Jeg har købt noget kinesermad.
Jeg regnede med, at mor nok ville udmatte dig totalt. Fik du en kjole?
- Har du købt kinesermad? - Ja. Fik du en kjole til receptionen?
I øvrigt: Vil du godt lade være med at gå rundt i den påklædning?
- Sådan her? - Ja. Og det er ikke bare det.
Meget af det, du har på, virker... frækt, -
- og jeg skal også være her, og jeg vil ikke have...
- Hvad? - At der opstår misforståelser.
- Det må ikke være for afslørende? - Jo, altså...
Den slags her. Det virker udfordrende. Eller den her, for pokker.
- Er den udfordrende? - Mon ikke. Du må ikke tage den på.
- Hvad med den her las? - Især ikke den.
Er der noget, jeg ikke må tage på?
Næ.
Moseby er spændt på at møde Gwens far.
Hvis jeg bare overlever receptionen i morgen, så falder alt i hak.
- Kan du gennemføre det? - Jeg? Gwen skal gennemføre det.
Hun er et geni. Jeg er i gode hænder.
Jeg vil godt hjælpe hende, når Becky og jeg er blevet gift.
Velkommen i "Budapest".
- Hvad er der galt? - Gwen.
Hvor er den smukke Gwen? Her er hun altid velkommen.
- Hun fryder mig altid. - Tænk at udnytte en sød pige sådan.
- Vi ses. - Få fat i politiet.
- Så kan de hente ham. - Hvad taler du om?
Om din chefs opførsel over for Gwen Dunckle.
Buckley.
- Gwen Phillips? - Phillips... Ja.
- Ved han, hvor Gwen er? - Siger De, der udnyttede hende.
- Karol? Umuligt. - Hvorfor?
Lejligheden er ikke hans, og hun ville have sagt det.
Jeg kender Gwen fra Toledo. Hvad er hun ude på?
Kender du Gwen?
Se, hvad onkel Hughie og tante Millie har sendt.
- Jeg løb på Patty i dag. - Hvem?
Servitricen på "Budapest", din veninde, der skaffede dig jobbet.
Faktisk boede I på samme børnehjem i Toledo i næsten fire år.
Hun var vred over, at du ikke havde fortalt om din nærgående chef.
Og forestil dig hans overraskelse, da jeg trådte ind slog ham i gulvet.
Gjorde du det? Slog du Karol i gulvet for min skyld?
Jeg tævede en helt uskyldig ungarer.
Ingen har nogensinde gjort sådan for min skyld.
Du løj. Det er der intet nyt i.
Det var løgn, at du ikke havde et sted at tage hen. Det hele er pure opspind.
Jeg ved det med Ernie Phillips, ridderen på den hvide hest.
- Og at du blev gift som 16-årig. - Gør det nogen forskel?
Forskel?
Det er forskellen mellem fakta og fantasi.
Mellem virkelighed og drøm, mellem oprigtighed og lodret løgn.
Sig sandheden for én gangs skyld. Sig mig, hvorfor du kom hertil.
Jeg ville bare opleve, hvordan det var at bo i den tegning.
Ikke bare huset, men...
... byen og...
... menneskene og livet her.
Den slags har jeg aldrig oplevet før.
Det var ikke meningen, det skulle blive så indviklet.
Men alle behandler mig, som om jeg var noget.
Bortset fra dig.
- Hvad laver du? - Jeg skal nå bussen.
Du kan ikke bare gå efter alt det, vi har været igennem.
Hvad med forfremmelsen, når Moseby kommer og opdager, du er rejst?
- Du gør klogt i at glemme alt om det. - Vi lavede en aftale.
Vi aftalte også, at vi skulle skilles.
- Du får underholdsbidrag. - Hvad?
Hvis du bliver her til receptionen, giver jeg dig 100 dollars om måneden.
- Resten af livet? - Indtil du bliver gift.
Du er utrolig.
Hvad siger du til det?
Det er i orden, men behold tegnebogen i lommen.
- Noget skal du have. - Jeg vil ikke have dine penge.
Men jeg vil godt have møblerne.
Kalkunen skal have to timer til, og geleen står i køleskabet.
Jeg går i gang med småkagerne. Lånte du en punchebolle, skat?
- Tante Millies? - Tante Louises.
- Ikke tante Millies? - Hold nu op, far.
- Er Gwens forældre kommet? - Hun er ved at hente dem.
Ralph? Mary?
- Hvor har du været henne? - Jeg har en opgave til jer.
Jeg ser lige, om Gwens forældre er kommet.
Du er nok den heldige. Jeg hedder Ralph.
Undskyld: Bernie Dunckle, kanonér på slagskibet Pennsylvania.
Det er Mary.
- Hvor fik du fat i dem? - Uden for "Budapest".
Lad mig tage den, mor.
Nu kommer det store øjeblik.
George og Edna Davis. Bernie og Mary Dunckle.
Kom med næven.
Vi er henrykte over, at vores sveske har skudt papegøjen.
- Du har et fast håndtryk. - Det er en fandens flot knaldhytte.
Først et af Gwen og hendes forældre.
- Jeg er ikke klædt om. - Gæsterne er lige på trapperne.
- Og så et med mødrene. - Det klarer du.
- Så bryder Bernie og jeg isen. - Lad os smelte den.
Bernie Dunckle fra USS Pennsylvania.
Gwen? Mary? Hvor blev de af?
Du godeste.
- Hvor er Gwen? - Jeg skulle lige til at spørge.
Gæsterne er her. Skulle du absolut samle dine forældre op fra gaden?
Jeg kan se dig.
- Fjern dig fra nøglehullet. - Hvad sker der?
Moseby er på vej, og jeg tror ikke, dine forældre klarer det uden dig.
Her er soveværelset...
- Er der noget galt? - Nej.
- Er Gwen der? - Jeg tror, hun er nervøs.
Moseby. Åh, gud.
- Moseby...? USS Pennsylvania. - Du bliver der.
Du skulle måske tale med hende.
Det er mor, min engel. Vi venter bare på dig.
- Lækkert hus. - Hvor er Gwen?
- Hun vil ikke komme ud.
- Hun ville jo have en reception. - Sådan er hun. Jeg prøver og prøver.
- Davis! - Det var rart at sludre, tante Bea.
- Hvor er Gwens far? - Lad os finde ham.
Sig nu noget. Hvad er der?
Han er jo en dejlig ung mand med et skønt hus og en skøn familie.
Hvad er der i vejen?
- Det holder op. - Hvilket, skat?
Du fatter alligevel intet.
Fatter jeg intet? Din egen mor!
Luk mig ikke ude fra dit liv.
Du må ikke behandle mig som en, du bare har set på gaden.
- Er en af dem Gwens far? - Det ved jeg søreme ikke.
Ham der, måske. Nej, nej. De er jo gamle mænd nu.
Nej, ikke gamle... Lad os lede efter ham ovenpå.
Du knuser din mors hjerte.
- Hold op med at råbe. - Hun er også min datter.
Hun har nok låst sige inde, fordi hun ikke vil se dig blive fuld.
Det er altså min fejl? Som om du ikke var en ussel mor.
Vil I se drikkeri? Så se her.
Begge reoler kan drejes, så de åbner for hele rummet.
- Hvor er Gwens far og Gwen? - I køkkenet, måske. Det skal De se.
Jeg ved ikke, hvad det er med dig og dine forældre og Newton.
Så jeg kan ikke råde dig. Jeg vil ikke sige, hvad du skal gøre.
Jeg kan kun sige, at vi elsker dig, og at vi er i familie nu.
Jeg ved ikke, om det har nogen betydning længere.
Men vi er her, skat, hvis du har brug for os.
Du er der stadig, ikke?
- Kom og se toilettet. - Der er de vel ikke?
- Hvordan fik du råd med din løn? - Jeg lånte af min far.
- De skal se vinduerne, mr. Moseby. - Moseby!
Kanonér Bernard Dunckle, USS Pennsylvania.
Befaren sømand Winston Moseby.
- Dét ansigt kender jeg. - I lige måde.
- Jeg siger kun ét ord: Midway. - Sikke en nat.
Vi fik en torpedo midtskibs. Så kommer en japansk Zero.
Jeg får ham i sigtet, flammer overalt, kanonen er brændende varm...
Jeg rammer ham. Tag den, skævøje.
- Vi blev da ikke ramt. - Påstår De, at jeg lyver?
- Du må hellere tale med Gwen. - Hvem holdt De med?
- Hvem blev baseballmestre i ‘43? - Bernie... Far... Gwen?
Hej, Winston. Det var slet ikke sådan.
Far måtte jo gennem meget i det store slag, du ved.
Iwo?
Det gik ud over mange gode mænd.
- De skal lige se... - Hvor er det smukt.
Vil du synge "Too-ra-loo-ra-loo"? Det er lige tidspunktet.
Jeg blev så rørt over historien om tårerne i din fars øjne.
Det ville glæde mig meget, Davis.
Davis vil gerne synge en sang, -
- der har stor betydning for ham og hans far.
- Hvad med "Hvor er min kone?" - Luk arret.
Ikke den tone, unge dame. Vis respekt.
Tusind tak, Bernie.
Morer I jer?
- Vi fortalte bare Davis-historier. - Hvor grinagtigt.
Kan du huske, da du byggede hule i træet i mine forældres baghave?
- Han har også bygget mig en hule. - Har han?
På vores bryllupsnat. Oppe i et stort træ i Boston Park.
Standsede politiet ikke jeres hamren?
Jeg fæstnede pladerne til træet med ståltrosser.
Er han ikke dejlig?
- Hvad laver du så? - Jeg er pensioneret.
- Fra hvad? - Fra alt det uhyggelige lort.
- Kan du huske turene ud i det blå? - Ja.
Engang ledte vi efter en meteorsten.
Kan vi lige tale sammen? Mary vil godt forliges med Bernie.
Hvis de nu kunne bo tæt på Gwen.
Jeg bygger dem et hus ved dammen.
Gik vi ikke en tur i det blå fra Manhattan til Boston?
- Er du tilfreds? - Jeg har aldrig benægtet det.
Tror du, knægten kunne skabe sådan et kreativt hus -
- ved at sidde sammen med en flok røvslikkende ja-sigere?
Jeg sagde bare, at I tydeligvis passer sammen.
- Tror du ikke, jeg er med? - Jeg mente bare, at I er kreative.
Vi er altså løgnere. Du skal ikke forsvare hende. Kan du ikke høre?
- Jeg har ikke hørt noget. - Netop. Du hverken hører eller ser.
Tror du ikke, jeg ved, du er forelsket ham?
Jeg ved godt, du har ondt af ham, fordi han er gift med sådan en nød.
Men du fik chancen. Han lavede huler, og I gik ture, -
- men da han tilbød dig dette hus, skred du. Jeg fandt ham.
Jeg ved, hvad han er værd, men det er fandeme dig, han vil have.
Det er dig, han vil have.
Undskyld. Jeg må hellere se til hende.
- Jeg beklager... - Sådan har Bernie altid været.
Jeg ved ikke, hvad det er med Gwen og dig, men husk:
Uden hende havde jeg ikke set huset, og jeg havde ikke forfremmet dig, -
- hvis jeg ikke havde set det.
Du kan bare. Jeg er blevet forfremmet.
- Må jeg få et lommetørklæde? - Hva’?
Alt virkede så håbløst, især med Becky og din far... Ralph.
Men med ét slag ordnede du det hele, selvom du måske overdrev en smule.
Men jeg klager ikke. Du klarede det, Gwen.
Jeg vil have det til at fungere.
Betød Maui intet? Eller måden vi ordnede det med Boomer på?
Godt nok måtte vi gå til rådgivning, -
- men jeg synes, at vores ægteskab er værd at redde.
Hvilket ægteskab?
Gwen.
Må jeg køre med ind til byen?
Gwen.
Hun er gået fra mig, Becky.
Jeg ved ikke, hvad der stak hende. Jeg troede, forholdet gik så fint.
- Du gjorde, hvad du kunne. - Jeg var aldrig uærlig.
Jeg sagde altid sandheden om dig og alt andet.
Passer det, at I mødtes på hospitalet og blev gift?
Og det med turen til Maui og hulen?
- Se, jeg græder som et fjols. - Det er da klart, at du græder.
Sig mig nu bare sandheden.
Det hele var sandt.
Jeg elsker dig. Jeg vil giftes med dig.
Var det det hele?
Vi passer ikke til hinanden. Det er jeg klar over nu.
Du skal ikke have skidt samvittighed. Du var sød ved mig... for det meste.
Jeg kan ændre mig. Jeg kan godt leve i en fantasiverden.
Vi fantaserer jo det halve liv. Jeg ved bare, at jeg elsker dig.
- Engang troede jeg, det var nok. - Er det ikke det?
Husker du, da jeg skulle afleveres i en kasse på din fødselsdag?
Budet afleverede mig det forkerte sted, -
- så damen, der pakkede mig ud, blev panisk og hylede.
Jeg stak af, netop som du kom ud.
Og så tævede du mig, for at have en affære med din nabo, -
- og hun tævede mig, fordi jeg var et emballeret svin.
Jeg havde kun et dusin roser at slå igen med.
Og du læste ikke engang brevet.
Hvad stod der?
Der stod...
"Bliv min. Jeg er fortabt uden dig."
Hvad med mine forældre?
Jeg elsker dig, Gwen.
Jeg hedder faktisk Jessica.