Baseret på en roman af Henri Murger.
Fandens!
Mon der er sket noget? Åh nej. Blod.
- Går det godt, Marcel? - Nej. Mit ansigt er smadret.
Rødvin.
Glasset er mindre end en drankers syner.
- Var udgiveren tilfreds? - Nej.
Han krævede, at jeg kortede den af, uden at love eller betale mig noget.
- Lad mig læse den. - Du?
- Kan du læse? - Er det din spøg?
Jeg gik i skole i Monçao, før jeg kom til Paris.
- Jeg kan læse den om aftenen. - Hvorfor ikke?
Du kan give mig folkets vurdering og gøre udgiverne til skamme.
"Hævneren" Et drama i 21 akter af Marcel Marx.
OPSIGELSE
Godmorgen, monsieur Marcel. Det er den ottende i dag.
Allerede? Tiden flyver.
De er sent på den. Klokken er halv tolv, og den nye lejer er på vej.
- Lad mig skaffe en flyttevogn. - Selvfølgelig.
Men først skal vi lige have klaret en mindre formalitet.
- De tre måneders husleje, ikke? - Naturligvis.
Gå med hen på kontoret, så får De en kvittering.
- Når jeg kommer tilbage. - Hvorfor ikke nu?
Jeg skal i banken. Jeg har ikke så mange penge på mig.
Javel ja. Lad mig tage Deres taske, så De ikke skal slæbe på den.
Tror De, jeg stikker af med mine ejendele i en taske?
Sådan er reglerne. De må ikke fjerne noget, før huslejen er betalt.
Mine skjorter skal til strygning på vaskeriet ved siden af banken.
De må ikke misforstå mig-
-men erfaringen har lært mig ikke at stole på lejere.
Hugo må hellere følge Dem hen til banken.
Denne mand har holdt øje med banken i tre dage. Jeg bor her.
Hans makker sidder rundt om hjørnet i en Alfa Romeo med en avis.
Jeg kan tage fejl, men jeg vil gøre min pligt.
Hvad tror De, der er i tasken?
- Er min lejlighed fraflyttet? - Snart, monsieur Schaunard.
Den forrige lejer er ved at skaffe en flyttevogn.
De kan stille Deres møbler i gården.
Tænk, hvis det begynder og regne, og mine møbler bliver ødelagt.
Hvad beskæftiger De Dem med? Det har De glemt at skrive i kontrakten.
Lad klaveret stå og tag tilbage til min gamle lejlighed-
-og hent resten af mine fine møbler og... kunstværkerne.
Fra krigsministeriet. Det er lige kommet med bud.
Fra krigsministeriet...
Det må være min pension, som jeg har søgt om i alle disse år.
Endelig en anerkendelse.
Kære monsieur Bernard. Jeg er havnet i en sådan knibe-
-at jeg ikke ser mig i stand til at betale min forfaldne husleje.
Lige til i morges havde jeg håbet, det kunne lade sig gøre. Men ak.
Mens jeg sov, ramte uheldet, ananke på græsk, og mit håb brast.
Jeg ventede en større sum penge, men jeg kommer ovenpå igen.
Når det sker, giver jeg Dem straks besked-
-og flytter mine ting fra lejligheden.
Jeg efterlader dem i Deres og lovens varetægt-
-som forhindrer Dem i at sælge dem i et år.
Indtil da må De gerne benytte den fine lejlighed, jeg har boet i.
Det bevidner min underskrift. Marcel Marx.
- To halve ørreder. - Javel.
- Det var en underlig bestilling. - Tværtimod.
Sådan får man en fjerdedel mere, end hvis man bestiller en hel portion.
- Tak. - Hvor er min bestilling?
Desværre fik herren her den sidste ørred.
- Må jeg foreslå, at vi deler? - Jeg vil da ikke spise Deres mad.
Men vil De fratage mig glæden ved at vise min velvilje?
Hvis det er tilfældet, så...
- Jeg vil ikke tilbyde Dem hovedet. - Det vil jeg ikke høre tale om.
Hovedet er menneskets ædleste del, men ørredens mest ubehagelige.
To hoveder. Denne ørred er bikefalisk.
Det ord stammer fra græsk og betyder...
netop det.
Men det generer mig ikke at spise dette fænomen.
- Saucen var fremragende. - Det er rigtigt.
Den er lavet i Béarn, og dens gode rygte er fuldt fortjent.
- De virker lært. De er ikke herfra. - Nej.
Jeg stammer fra Albanien og har kun boet i Paris i tre år.
Men De mestrer allerede vort sprog.
Min barnepige var franskmand. Hun var fra Barcelona.
Jeg hedder Rodolfo, og jeg er maler.
Marcel Marx, forfatter. Må jeg byde Dem på en flaske vin?
Kun hvis jeg må betale for kaffe og tilbehør.
Jeg må spørge Dem som maler.
Er Malevitjs sorte kvadrat ikke lige så skadelig for malerkunsten-
-som Wienerskolen, Schönberg, Berg, Webern og andre er for musikken?
- Jo. - Lad os gå.
Jeg bor i nærheden. Lad os fortsætte diskussionen der.
"Jeg gik ned i den ufølsomme flod og blev ikke ført af pramdragere."
"De var fanget af hylende rødhuder, der havde naglet dem til pæle."
Han skriver godt, Rimbaud.
- Så er vi her. - Mange tak.
Sært. Nøglen sidder i låsen, skønt jeg lagde den i lommen i morges.
Hvor den stadig er.
Hekseri. To nøgler.
Der bliver spillet violin. Så bor jeg ikke her.
Kan jeg hjælpe?
Jeg har taget fejl. Det er ikke min lejlighed.
Jeg undskylder på min vens vegne. Han er beruset.
Det er da her, jeg bor. Er det ikke mit tøj?
Og mine tyrkiske tøfler, som jeg har fået af min kære?
"Marcel Marx skal forlade lejligheden den 8. februar kl. 12."
Er jeg ikke den Marcel Marx, som husværten har smidt ud?
Situationen er som følger. Ifølge loven er lejligheden nu min.
De er blevet smidt ud, og jeg har betalt forskud.
Lejligheden, ja. Men ikke møblerne.
Hvis jeg betaler, kan jeg tage dem. Jeg ville måske tage dem alligevel.
De har altså møbler, men ingen lejlighed.
Og jeg har lejlighed, men ingen møbler.
- Jeg kan lide den. - Det kan jeg også.
- Og mere end nogensinde. - Skal vi ikke drikke på det?
Sikke en smuk pibe.
Jeg har en finere, som jeg bruger ved selskaber.
- Vil De prøve den? - Med glæde.
- De lader til at være musiker. - Jeg er komponist.
Jeg er i gang med et værk, der hedder:
"Farven blås indflydelse på kunsten".
- Jeg kan ikke se dig nu. - Hvorfor ikke?
- Godmorgen. - Godmorgen, frøken.
- Derfor. - Jeg forstår.
Men måske kan du låne mig tusind franc.
Jeg har ikke mere maling og kan derfor ikke færdiggøre mit værk.
- Jeg er midlertidigt ruineret. - Kan du ikke låne dem af pigen?
Nej, ikke endnu. Vi mødtes først i går.
- Og Schaunard? - Ham har jeg ikke set i en uge.
- Hvor skal du hen? - Hjem til dig.
- Jeg vil have, hvad du skylder mig. - Jeg er ikke hjemme.
Jeg kan ikke betale dig tilbage i dag. Jeg venter på en pige.
Men du kan pantsætte min ring.
Der er hun. Forsvind.
Tænk, hvis hun kommer tilbage, og De så ikke har ringen.
Hun kommer ikke tilbage.
Hun stak af med en amerikaner. Han havde en Cadillac.
Det er synd for børnene. De er hos mig, og jeg har ingen penge til mad.
- De græder af sult om natten. - Hvor gamle er de?
Fjorten, ni, syv, seks-
-tre, to, et, og den mindste er et halvt år.
- Så mange. - Vi var unge og forelskede.
Det var forår.
Du ser underlig ud. Hvad er der i vejen?
- Jeg tror, jeg er forelsket. - I hvem?
Det ved jeg ikke, men hun sidder derhenne.
Hun ser ikke værst ud.
Hvorfor gør du ikke noget ved det?
Hvad hvis hun afviser mig? Det ville jeg ikke kunne bære.
- I Albanien gør vi først... - Bliv siddende her.
Jeg går over og taler med hende på dine vegne.
Jeg vil vække en lidenskab i hende for dig.
Jeg vil lyve skamløst.
Godaften. Kan De se ham derovre?
Han er forelsket i Dem.
Men det er jeg også.
- Undskyld. Kan jeg hjælpe Dem? - Jeg faldt i søvn.
- Hvor skal De hen? - Ingen steder.
Min veninde er ikke hjemme. Jeg skulle bo hos hende.
Det nytter ikke at vente. Hun er i fængsel og skal sidde tre år.
Hvad skal jeg gøre? Jeg kommer lige fra Rouen og kender ingen her.
Hvis De vil... Jeg bor ved siden af.
- Er De en rigtig fransk gentleman? - Nej.
Jeg mener jo, men jeg er ikke franskmand.
- Jeg er albaner. - Det går nok.
Jeg går og tager hunden med. Den har af og til mareridt om natten.
- Hvorfor? Jeg kan sove på sofaen. - Den er for hård at sove på.
Desuden er jeg lidenskabelig, og De er meget smuk.
- Hvor går De hen? - Til en ven, der bor i nærheden.
Sov godt. Jeg vender tilbage i morgen.
Jeg er gået ud for at søge logi. Tak for Deres venlighed. Mimi.
- Hvor er din sorte jakke? - Kan du ikke se det?
Du har ødelagt den. Jeg er fortabt.
Gassot lancerer et nyt modeblad og vil have mig som chefredaktør.
Hvis jeg dukker op sådan her, ombestemmer han sig måske.
Du kan alligevel ikke sige ja. Gassot støtter højrefløjen.
Du kan ikke spise brød, der er badet i folkets sved.
Han befinder sig på højrefløjens venstrefløj og stemte for enkepension.
Og han kender folk, som kan betale for dine og Rodolfos værker.
Det er en anden snak. Hvornår skal du møde ham?
Klokken fem.
Så har vi travlt.
Skoene kan pudses sorte, så man ikke ser, at de er forskellige.
Jeg ville give ti år af mit liv og min højre hånd for en sort jakke.
- Er maleren Rodolfo her? - Det er mig.
Min fætter anbefaler Deres portrætter. Jeg har hørt, de er vellignende.
Mere præcise end fotografier. Han fik alle præmierne i skolen.
- Min søn fik en, og han er kun syv. - Et begavet barn.
- Hvad slags portræt, monsieur ...? - Blancheron. Sukkerfabrikant.
Jeg har også skrevet en bog om sukker. Det skal være mellemstort.
- Som det der. Hvem er det? - Min mor.
- Hvor meget koster sådan et? - Mellem 1000 og 1200 franc.
- Afhængig af, om hænderne skal ses. - Min fætter sagde 500.
Det afhænger af årstiden. Priserne skifter.
- Interessant. Ligesom sukker. - Netop.
- Lav et til 1000. - De begår en fejl.
For 200 mere kommer hænderne med, og bogen om sukker. Det er vigtigt.
- Ville det se pænt ud? - Meget. Skal billedet hænge hjemme?
- Ja, i stuen. - Så skal De males i hjemmejakke.
Sæt Dem i stolen her...
og tag jakken af.
- Jeg har ikke min hjemmejakke med. - Min ven vil låne Dem sin.
Marcel, hæng herrens jakke op.
- Nu når jeg ikke middagen. - Det klarer restauranten nedenunder.
Det sørger jeg for.
Jeg har adskillige ideer til bladets redaktionelle indhold.
Man kunne måske, det er kun et forslag, trykke et teaterstykke.
Så kunne man klæde de medvirkende på en bestemt måde-
-og præsentere det som højeste mode.
Man kunne også forestille sig noget andet.
Som for eksempel... En føljeton, Baudelaires værker.
- Hvornår kan jeg hente det? - Jeg gør det færdigt i morgen.
Jeg vil gerne betale med det samme, så jeg ikke står i gæld til Dem.
På det punkt ligner vi hinanden.
Pengene er på hotellet. De får dem i morgen. Kunne jeg få min jakke?
Den var meget støvet, så jeg fik den renset. Det kostede kun 40 franc.
De kan sætte det på min regning.
Jeg betaler ikke.
Fandens!
Det svin! Han ville have penge for et par kilometer.
- Der må være 60.000 franc. - 15.240, for at være præcis.
Forskud for redigering af et prøvenummer.
Her er min plan. Jeg vil gribe det seriøst an.
Jeg vil klæde mig pænt på, så modehusene tager mig alvorligt.
Hvis I følger mit eksempel, kan I få arbejde som annoncekonsulenter.
I mellemtiden skal vi leve spartansk.
Det går jeg med på.
- Men giv mig et par tusind franc. - Hvorfor?
For at finde annoncører har jeg brug for en bil-
-så jeg kan finde dem i provinsen.
- Det er sandt. - Skal vi bestille bord?
Ja, så kan jeg fortælle mere om mit nye job.
Der ligger en fremragende restaurant i nærheden.
Den er ret dyr, men vi sparer til gengæld tid.
Fint, men fra i morgen skal vi spare.
I stedet for at spise ude hyrer vi en kogekone.
Det er bedre at hyre en tjener, som også kan lave mad.
Så vil huset altid være pænt, og vi vil have mere tid til at arbejde.
Han kan pudse sko og tage sig af vores sager.
Så skal vi finde en større lejlighed.
Vi skal selvfølgelig bo passende.
Jeg kommer tilbage.
En pakke Celtiques, tak.
- Godaften, Mimi. Du har fået arbejde. - Som du ser.
- Og et sted at bo? - Det følger med.
- Skal du over på natklubben? - Nej.
Jeg ledsager mine venner. Jeg bryder mig ikke om moderne musik.
Men jeg vil godt have et glas.
Et glas vand, tak.
Føj!
- Hvem var det? - En stamkunde.
Han opfører sig som en bonde.
Det er pænt af dig at følge mig hjem, men jeg bor langt herfra.
Gid du boede i Moskva. Så kunne vi være sammen længere.
Det er lidt for langt.
Vi kunne tage boulevarden.
Tænk engang. Vi er tilfældigvis der, hvor jeg bor.
Vil du ikke med op og se min hund?
- Jo tak, men kun et øjeblik. - Så laver jeg kaffe.
Imens kan du kigge på byen fra mit panoramavindue.
De er visne.
Havde jeg vidst det, havde jeg købt nogle af plastic.
- Hvad hedder den? - Baudelaire.
Jeg har ikke mere kaffe, men jeg laver lidt suppe.
Må jeg kysse din hånd?
- Du er hurtig. - Så når jeg målet hurtigere.
- Hvor meget koster den? - 100 franc.
- 50. - Okay. 50 for dig.
- Vil du have det her? - Nej.
Jeg bor sammen med to andre piger. De slås altid om deres fælles ven.
Jeg forstår dem ikke. Han er dum og grim, og så er han desuden gift.
- Grimmere end mig? - Der er ingen sammenligning.
- Så ville du være Lino Ventura. - Hvem er det?
En italiensk filmstjerne. Kender du ikke ham?
Glem ham. Lad os tale om mig.
Hvorfor flytter du ikke ind hos mig?
Jeg er principielt imod ægteskab, men vi kunne gøre en undtagelse.
Du kunne holde op med at arbejde. Vi kan leve af mine malerier.
Hvad skulle jeg så lave?
Lufte Baudelaire, gøre rent. Sådan noget.
- Mener du det? - Nej.
Jeg vil gøre rent, og så kan du se ud ad vinduet på parken.
Om aftenen kan vi gå i operaen.
Min tegnebog er blevet stjålet. Har du nogen penge?
Kun nogle få franc.
Deres pas!
- Hvor meget lyder regningen på? - 420.
Må jeg betale den?
- De får da aldrig pengene igen. - Det gør ikke noget.
Så er sagen slut for vores vedkommende.
Jeg bliver nødt til at gå. Min vagt begynder klokken ni.
Jeg skal vente på mit pas.
Jeg kommer hjem til dig i morgen aften.
Jeg vil vente på dig.
- Følg med mig. - Hvorfor?
Deres papirer er ikke i orden.
De har boet i Frankrig i tre år uden visum, opholds-og arbejdstilladelse.
De hævder, De er kommet med tog fra Spanien, men vil ikke sige andet.
- Der er ikke mere at fortælle. - Meget vel.
De skal blive her i nat, og så afgør vi i morgen, hvad der skal ske.
- Må jeg ringe? Min hund er alene. - I morgen tidlig.
De bliver udvist til Albanien med det samme. Flyet afgår om to timer.
Bliver De fundet inden for Frankrigs grænser uden de nødvendige papirer-
-får De et halvt års fængsel.
- Må jeg ringe nu? - Gør det hurtigt.
Mimi er ikke kommet endnu. Det ved jeg ikke.
Prøv igen om et par timer.
Der er lige en, der har ringet. Han præsenterede sig ikke.
Giv mig en kop kaffe.
Marcel, hør efter. Jeg er blevet udvist.
Vil du passe på Baudelaire og mine billeder?
Jeg kommer ikke tilbage.
Jeg ender i fængsel, hvis jeg kommer tilbage. Forstår du?
Ja.
Farvel, Rodolfo.
En Suze. Jeg er tørstig.
Hvad siger du så? 1800 franc.
Den har kun kørt 30.000 km. Den har bremser og alting.
Flot. Har du tid i aften?
Hvad er der galt med dig?
- Rodolfo er blevet udvist. - Fandens.
Jeg henter Baudelaire. Lad os mødes i aften og bære billederne over til dig.
- Leder De efter Rodolfo? - Ja. Vi skulle mødes. Hvor er han?
Han er blevet udvist. Han var her illegalt.
- Hvornår? - I eftermiddags.
- Kommer han tilbage? - Det ved jeg ikke.
Jeg må videre. Smæk døren, når De går.
FORÅR
- Goddag, Musette. Hvordan går det? - Hvordan ser det ud?
Hvor mange i dag? Bladet går i trykken på fredag.
- Kun en. Men en hel side. - Ja. De ringede og afbestilte den.
Kaffe stammer fra Arabien, hvor den blev opdaget af en ged.
Balzac drak 70 kopper om dagen.
- Hvad bruger du stigen til? - Den forbinder mig og min elskede.
- Har du læst Shakespeare? - Ja da. Han var en stor filosof.
- Husker du "Romeo og Julie"? - Mon ikke.
"Det var jo nattergalen, ikke lærken, der nåede dit bange øres gange."
Forstår du ikke? Jeg har mødt en pige af fin familie.
Men hendes far kan af en eller anden grund ikke udstå mig.
Pigen hedder Julie, og der er en balkon uden for hendes værelse.
Jeg kom for at låne fuglen, så den kan vække mig, før hendes far står op.
Det ville glæde mig, hvis du fra nu af ville kalde mig Romeo Montague.
Hvad synes du om min plan?
Hallo.
Det er til dig, Marcel. Fra udlandet.
Ja...
Hvor?
Hvad tid?
- Glem Julie. Vi skal af sted. - Hvorhen?
Til grænsen. Jeg forklarer på vejen.
- Giv mig et par hundrede. - Der er ingen.
- Hvad er de gået til? - Til trykkeren for at få bladet.
- De kunne have beholdt det. - Vi skal have et billede til forsiden.
Sid stille.
Der er han.
Lad os komme af sted, så vi kan være i Paris i morgen.
- Hvor er Mimi? - Hun er her ikke længere.
- Men de kommer næsten hver aften. - De?
Mimi og Francis, hendes kæreste. Hvorfor spørger De?
Jeg er en gammel ven.
- Der er en, der har spurgt efter dig. - Hvem?
En gammel ven. Han sidder derovre.
Jeg tror "Overgangen over Det Røde Hav" er færdigt. Jeg føler mig tom.
Hvis du får det solgt, kan vi betale husleje.
- Måske kunne du gå ned i pris. - Nej.
Jeg vil ikke sælge det for under 200 franc.
Jeg har allerede brugt for mere end 10.000 franc til at male det.
Hvad hvis udlejeren tilkalder politiet? Du har stadig ingen opholdstilladelse.
Kom indenfor.
Sikke en overraskelse. Mimi...
Byd vores gæst på et glas vand.
- Hvad skylder man æren? - Jeg vil samle på malerier.
Jeg skal bruge et relativt stort billede, -
-og jeg tænkte straks på Dem.
Jeg er lige blevet færdig med det her. Det skal af sted i morgen-
-sammen med andre værker til en udstilling i New York.
Men hvis De vil byde på det... Som tidligere kunde.
Jeg kan godt lide det. Jeg vil give Dem 1000 franc for det.
- Det må være Deres spøg. - 1200.
- 2000. - 1400.
- 1700. - 1500...
Og to billetter til operaen.
Opera er en døende kunstart, men lad gå.
Betal huslejen og klæd dig på.
Du kan tage i operaen med Musette.
Jeg venter udenfor. Jeg skal have en snak med Marcel.
De stakkels piger er ikke skabt til sådan et liv.
Vi mænd er stærkere på alle områder og tager let på alle ulykker.
Vi bliver ikke nedtrykte, hvis vores tøj ikke altid er pænt.
Men kvinder er anderledes.
Selv det mindste stykke tøj glæder dem.
Desuden er kunst og litteratur blevet meget efterspurgt-
-og vi tjener i øjeblikket lige så meget som dragere.
Det er sandt. Kunstværker sælger som rundstykker.
Så er det en aftale. I morgen tager vi pigerne med på indkøb.
Og søndag tager vi ud på landet.
- Og hvad med mig? - Du har to dage til at finde en pige.
Det er ikke vores skyld, du ikke tiltrækker kvinder.
Hvis det ikke lykkes dig, kan du tage med... som vores chauffør.
Der er en telefonsamtale til Dem i køkkenet.
Frue... Deres øjne er som to fuldmåner.
Jeg håber ikke, de køber for mere end 600 franc.
Og De skal ikke vise Dem her igen.
- Kunne de ikke lide det? - De idioter.
De forsøger at knuse mig og få mig til at knække mine pensler-
-og springe ud ad vinduet.
Lad os låne nogle penge af Marcel og gå ud at spise.
Jeg gav Dem et forskud.
Det vil jeg have tilbage om to dage.
Ikke tre, ikke fem, men to dage.
Held og lykke.
Og farvel.
Skiderik!
- Hvad drejede det sig om? - Han brød sig ikke om min føljeton.
Det passede ikke til bladets linje. Læserne klagede. Hvilke læsere?
Som chefredaktør lægger man linjen. Han var bare udgiver. Kapitalist!
- Jeg er sulten. - Også jeg.
Kom og spis hos mig. Jeg har lidt penge.
Imens kan jeg fremføre mine seneste komposition for jer.
Jeg har tænkt mig at forlade Marcel.
- Hvornår? - I aften.
Jeg har allerede pakket.
- Ved han det? - Nej.
Jeg har ikke kunnet fortælle ham det.
Jeg tager tilbage til Strassbourg. Der er en mand, en bonde.
Han er ikke særlig flot, men sød og til at stole på.
Hvorfor?
Han har ikke brug for mig.
Han holder kun af sine bøger.
Jeg pantsatte min ring til huslejen. Jeg lagde pengene på bordet.
Da jeg kom hjem, havde han brugt dem på førsteudgaver af Balzac.
Stakkels Marcel.
Han har glemt mig om en uge.
I hvert fald hurtigere, end jeg glemmer ham.
Sådan er mænd.
- Følger du mig til stationen? - Ja da.
- Jeg kommer til at savne dig. - Kom og besøg mig.
Jeg sender penge til billetten. Manden er velhavende.
Det kan du stole på. Skriv til mig poste restante.
Hvorfor det?
Det ved jeg ikke.
- Hvordan går det, Mimi? - Det går.
- Kan jeg give dig et lift? - Ja tak, hjem.
- Rodolfo? - Ja, min elskede.
- Jeg har fundet et arbejde. - Du behøver da ikke...
Jeg kan ikke klare aldrig at have penge. Jeg bliver kvalt her.
- Jeg kan åbne vinduet. - Det hjælper ikke.
Her er også så koldt.
Skal jeg tænde op i ovnen?
Der er hverken brænde eller kul.
Nogle af mine gamle digte...
Jeg havde planer om at udgive en samling en dag.
De kan i det mindste give lidt varme.
Jeg går en tur.
- Bliv ikke væk for længe. - Nej.
- Godaften, Rodolfo. - Godaften, Mimi.
Jeg elsker dig, det ved du. Men livet er hårdt.
Ja. Jeg forstår.
EFTERÅR
Hvad?
Ingenting.
Det er flot, ikke?
Folkets stemme er Guds stemme.
Det der hedder kalkun med trøfler.
Se lammekøllen. Hvilken farve! Lam er gudernes livret-
-og min gudmor, madame Chandeliers.
Og se ørrederne. De er glimrende svømmere.
De klarer strømfald så let, som vi ville sige ja til en middagsinvitation.
Frugterne der hedder ananas.
Jeg var tæt på at spise en engang.
Apropos frugt. Jeg ville ikke sige nej til fasanen der.
- Hvorfor denne overflod af mad? - Ved du ikke det?
I dag er det allehelgensdag. Den store familiefest.
Vil I tilbringe aftenen sammen med mig?
- Jeg har ingen penge. - Hvor mange har I?
Jeg forstår det ikke. Jeg har mistet appetitten.
Det har jeg også.
Jeg kan se, at fortidens spøgelse sidder med ved bordet.
Men hvis I har til hensigt at sygne hen-
-kan I lige så godt gøre det på fyldt mave.
Forstyrrer jeg?
Kom ind.
Jeg fryser.
Jeg kom tilfældigt forbi og så lys i vinduet...
Jeg mistede min lejlighed for en uge siden-
-og har gået rundt i gaderne siden da.
Jeg er model for en kunstner, men han betaler ikke særlig godt.
Jeg viser kun mit hoved og mine hænder.
Han har lovet mig løn i morgen.
Så flytter jeg tilbage til min lejlighed.
- Hvad skal I? - Hente cigarer.
- I Havana... - Men vi vender tilbage i morgen.
- Hvor har du været? - Du må ikke spørge mig om noget!
Lad mig bare sidde her ved siden af dig. Her er så varmt.
Jeg bliver til i morgen, hvis du vil have det.
- Her bliver meget koldt. - Det er godt.
Så er det ligesom dengang.
Jeg rydder af bordet.
Varmen har gjort mig svimmel. Jeg kan ikke stå op.
Du har feber.
Jeg hjælper dig i seng.
Jeg henter en læge sammen med Schaunard.
Bliv her og hold Mimi med selskab.
Jeg har været vågen hele tiden.
- Rodolfo elsker mig stadig. - Og du?
- Jeg har hele tiden elsket ham. - Så er alt jo godt.
Nej. Jeg tager af sted. For altid.
Hvad mener du?
Jeg skal snart dø.
Se...
Tror du på mig nu?
Hvis jeg var blevet her sammen med Rodolfo-
-ville alt være godt nu.
Stakkels Rodolfo.
Nu ender jeg med igen at være en byrde for ham.
Men ikke længe.
Den sidste kjole, han køber til mig, bliver hvid.
Det må du ikke sige. Du bliver rask. Rodolfo henter en læge.
Det tog mig en time at komme op ad trappen i går.
Havde her været en anden kvinde, var jeg sprunget ud ad vinduet.
Rodolfo ved alt.
Hun skal på hospitalet. Jeg ringer efter en ambulance.
Jeg har en bil.
De må være tapper.
Jeg kan lindre smerten, men jeg kan ikke redde hende.
Hun lever højst til foråret.
Hun kan få enestue, men jeg må oplyse Dem om-
-selv om det virker hårdt, at det er meget dyrt.
Jeg skaffer pengene.
Hvem har malet det? Becker?
Træk gardinerne fra.
Det er blevet forår, og jeg vil gerne se lyset.
Der er så gråt herinde.
Går du ikke ud og plukker nogle blomster til mig?
Hun er død.
- Vil du have selskab? - Nej.
Jeg har brug for at være alene.