Var hälsad, mumsbit.
Vid närmare eftertanke...
1-1-2!
Polis! Larmcentralen! Djurskyddsföreningen!
Mord! Förräderi! Kidnappning!
Nej, fågelnappning!
Lite vitlök, pressad papegoja.
Släng dig i väggen, Julia Child.
Ursäkta, får inte galgfåglar ringa?
l ditt fall, nej.
Mellanmål saknar medborgerliga rättigheter.
Men jag är inte helt hjärtlös.
Vad sägs om ett lugnande bloss?
Nej, jag kan inte.
Vilket vidrigt sätt att dö på? Jag vill inte få näbbcancer.
Nej! Mina lungor är nedsvärtade!
Nu börjar han igen. Bryt!
- Hjälp mig... - Vad gör du?
Repliken står inte i manuset. Varför la du till den?
- Jag ville kommentera situationen. - Vilken?
Att trycka in en cigarett i Pudgies mun är omoraliskt.
Det är en tecknad film, inte Oprah Winfrey.
Lou, miljontals barn ser på. Det uppmuntrar dem att börja röka.
Du kan inte prata när han inte rör på munnen.
Det kan vara en inre monolog eller Guds röst.
Pudgie, rök aldrig.
- Skådespelare. - Vad? Låt oss fråga teknikerna.
Är det moraliskt att uppmuntra Amerikas ungdomar till rökning?
- De är jäviga. - Inspelningen kostar tusentals dollar.
Om du vill ha en lönecheck, håll dig till manuset.
Om du vill leka Gandhi, gör det på någon annans tid.
Då måste jag göra min plikt.
Jättekul. Var i helvete ska du?
Om du går, är du inte välkommen tillbaka.
Jag tar ingen skit från dig.
För att citera Porky Pig.
D-d-dra åt skogen.
- Hur gick historieprovet? - Fråga inte.
- Hade du roligt i skolan? - Jag målade en regnbåge.
- Pappa? - Pappa!
Pappa!
- Trodde inte du kunde hämta oss. - Jag kom iväg tidigt.
- Du fick sparken? - Slutade av samvetsskäl.
Skådespelare.
Pysen, grattis på tolvårsdan. Har en överraskning.
- En strippa? - Snälla du!
- Två strippor? - Hallå där!
- Ett party? - Ja!
Nej. Inga partyn.
Mamma sa att du inte fick ha nåt på grund av din skolrapport.
Mamma kommer väl inte hem än?
Bered er... för djurens kungarike.
MOBILT ZOO
Hon närmar sig. Och vinner loppet.
Hoppa ner. Så där.
Vill du mata honom?
Se om han vill ha nåt.
Förlåt.
Ut med dig!
- Gregory, Henderson och Hillard. - Miranda Hillard, tack.
Föreslår att du gör muralmålningarna mindre.
Och stålfönster, inte trä.
Byt den orientaliska mattan mot en Aubusson.
- Mer rosa än rött. - Bra idé.
Union Square Inn. Det här är bättre.
Mer konst och hantverk. Låt er inte förföras av chintz.
Miranda, fårjag störa en minut?
- Ja. Ursäkta mig. - Givetvis.
Tar bara en minut.
Jag har precis pratat med en viss Stuart Dunmeyer.
- Stuart Dunmeyer? - Han sa ni var bekanta.
Stuart Dunmeyer?
Han tänker investera miljoner i den gamla Wellman-kåken på Nob Hill.
- Till ett lyxigt pensionat. - Ja, jag läste det.
- Han är mycket framgångsrik. - Ja.
Han frågade efter dig, Miranda.
Gjorde han?
- Jag sa att du ringer imorgon bitti. - Javisst.
Miss Hillard? Växeln har en viss Gloria Chaney på vänt.
- Hon säger att det är brådskande. - Ursäkta mig.
Gloria?
- Herregud! - Bor du här, frun?
Ja, tyvärr.
Vet du att det är olagligt att ha lantdjur i ett bostadsområde?
- Men om man är gift med ett? - Folk har också klagat på buller.
Jag tar hand om det. Hemskt ledsen för allt.
Du har ätit upp mina begonior!
Ur vägen!
GRATTIS CHRIS
Miranda! Läget?
Du är hemma tidigt, tjejen.
Vi har födelsedagskalas.
Vad fan sysslar ni med?
Bli inte arg, hjärtat. Lyssna.
Du kom hem tidigt. Jag hade tänkt städa upp.
Älskling... Vad letar du efter?
Se upp, ponnyn har druckit mycket vatten.
Partyt är slut.
Hon ringer och du åker hem och sabbar födelsedagskalaset!
Ge mig inte skulden, Daniel!
Du har kul, jag får ta det som blir över.
- Du valde din karriär. - Jag hade inget val!
Jämt ska du bräcka mig.
Jag tar hem tårta och presenter. Du tar hem en hel jävla djurpark.
- Och jag får städa upp! - Det är inte kärnavfall!
Varför är jag den enda som tycker vi ska ha regler?
Varför utmålar du mig jämt som den stränga?
Du gör det själv.
- Du gör mig alltid till skurken. - Lugna ned dig.
Du umgås för mycket med de där slipsnissarna du brukade avsky.
Jag umgås för mycket med dig. Det är över!
Det är över.
Vi har problem, men vem har inte det? Vi kan reda ut dem.
Vi har försökt reda ut dem i fjorton år.
Kanske vi behöver hjälp?
Kanske familjeterapi?
Det är för sent för det.
Vi tar semester. Hela familjen. Du behöver komma bort från jobbet.
Så att du blir ditt vanliga, underbara jag igen.
Våra problem skulle vänta på oss här hemma.
Vi flyttar. Förhoppningsvis följer inte problemen med.
Daniel, skämta inte.
OK.
Vi har utvecklats åt olika håll. Vi är annorlunda.
- Vi har inget gemensamt. - Visst har vi det. Vi älskar varann.
Seså, Miranda. Vi älskar varann.
Gör vi inte det?
Jag vill ha skilsmässa.
Nej.
Det går inte. Vi är ju en familj.
Jag är ledsen.
Ja, mamma. Han har berättat allt.
Ja, jag har hört.
- Ja, han är här. - Nej.
Han är inte på humör att prata.
Deprimerad? Hans äktenskap är ju över.
Det är inte över. Vi har gjort ett uppehåll.
Jag tror han är i självförnekelse.
Vi ska ta hand om din lilla pojke.
- Hej, Evelyn. Tack för sylten. - Hon säger ingen orsak.
När får vi mer beige concealer?
- Nästa vecka. - Hörde du det? Nästa vecka.
Vänta lite.
- Det räcker. Det är ju en man. - Och hur vet du?
Din slyna.
Nej, inte du. Hunden.
Måste gå. Vi har folk som väntar på scenen.
Ja, det är ett hektiskt liv.
Ja, det ska jag hälsa honom.
Oroa dig inte. Jag säger det.
Ja, vänta lite.
Hon vill veta om du vill komma och bo hos henne.
- Aldrig i livet. - Han säger att han ska tänka på saken.
Det ska jag göra. Älskar dig också.
Hej då.
Du kan alltid bo hos oss. Så länge du vill.
Tack, men jag klarar mig. Det är ju ändå bara tillfälligt.
Jag känner Miranda. Det kommer att ge sig.
Mr och Mrs Hillard, även om vårdnadsdomar brukar gynna modern
förstår vi att det inte ligger i barnens intresse
att beröva dem en far som älskar dem.
Men eftersom Mr Hillard varken har jobb eller bostad för tillfället
ger vi Mrs Hillard ensam vårdnad.
- Gratulerar. - Nej.
Mr Hillard får besöksrätt varje lördag.
- Kan du inte göra nåt? - Han har bestämt sig.
Bör jag inte säga "jag protesterar" eller nåt?
Ers nåd.
Varje lördag? Det är en dag i veckan.
Det räcker inte.
Jag måste få vara med mina barn. Det råder ingen tvivel om det.
Även om det kan verka mycket, är det inte tillräckligt för mig.
Jag har aldrig varit borta från dem mer än en dag sen de föddes.
- Mr Hillard, det är bara temporärt. - Bra.
En kontaktperson kommer att se över ert fall.
Vi tar upp ärendet igen om nittio dagar.
- Jag ger dig tre månader, Mr Hillard. - Tack.
Tre månader att skaffa dig ett jobb och ett lämpligt hem.
Om du lyckas med det
kommer jag att överväga gemensam vårdnad. Rätten ajourneras.
En liten ljusglimt i alla fall.
- Det var alla mina saker. - Det är mitt fel.
Givetvis inte. Varför tror du det?
Jag skulle inte ha fyllt år.
- Då skulle det här aldrig hänt. - Jo.
Det var en olycka som väntade på att hända.
Du gjorde inget fel. Förstått?
Hit med kardan.
Du är nu karln i huset.
Var inte en slarver.
- Du kan inte gå nu. - Jag måste, hjärtat.
Vi är mitt i Min vän Charlotta. Vem ska läsa klar den?
Mormor kan göra det.
Hon är inte lika bra. Hon hoppar över avsnitt och gör inte rösterna.
Och så luktar hon konstigt.
Det är formaldehyd. Det är därför hon är så välbevarad.
Kom hit.
Det blir ingen skillnad. Vi har bara en stor bakgård.
- Älskar dig. - Älskar dig.
Kommer att sakna dig. Lördag är snart här.
- Kommer att sakna dig. - Detsamma.
Pappa...
- Ta hand om henne. - OK.
Hej då.
Tack för tiden, vakten.
Hej då, pappa.
Som din kontaktperson kommer jag titta på två saker.
- Din boendemiljö... - Det liknar mer ett habitat.
Jag inspekterar på måndagar och fredagar.
Då ska jag ha grytan färdig.
Du måste också skaffa dig ett jobb.
Här är närmaste förmedling. Jag har bokat in ett möte åt dig.
- Tack. - Har du några speciella färdigheter?
Visst.
Jag gör röster.
Vad menar du med det?
Jag gör röster.
Ja!
Vi letar efter intelligent liv. Hoppsan!
Kul att vara i Amerika. Be inte om ett " green card" .
Jag åtrår dig.
Det här är ett svårt möte. Det går inget vidare för mig.
Lugn, ge henne en chans. Hon slappnar snart av.
Jag vill lära känna dig, Moneypenny.
Måste vara galen som gör affärer med dig.
Nancy och jag letar fortfarande efter min skalle.
Jag sitter på en guldgruva!
Jag vill ge dig en hurril, hjärtat.
Jag kan imitera en varmkorv.
Mr Hillard, tycker du att du är rolig?
Jag brukade tycka det.
En gång i tiden.
Men idag har du bevisat motsatsen.
Lyssna, summan av kardemumman...
Jag gör vad som helst för att få vara med mina barn.
Säg bara vad jag behöver göra.
- Ursäkta mig. Är du Tony? - Ja.
Hej, jag är Daniel Hillard, skådespelaren.
Följ mig.
Filmer! Kommer jag att presentera de i rutan?
- Inte precis. - Så vad ska jag göra?
Du paketerar burkarna i lådor och skickar dem.
Sen paketerar och skickar du dem där. Sen får vi fler burkar.
Du paketerar och skickar.
Några frågor?
Efter du paketerat dem...?
Skickar du dem.
Lycka till, smartskalle.
Jag tror jag fått en vän.
- Miranda. - Stu!
Hej, Miranda.
- Det var länge sen. - Ja.
Mr Dunmeyer är här för att se dina ritningar.
Jag visar dig till konferensrummet.
Som du antagligen vet byggdes den 1876.
Ritningarna reflekterar din önskan om totalrenovering.
Du är snyggare än nånsin.
Foajén ska påminna om en fransk musiksalong från andra kejsardömet.
Med en flygel från 1600-talet...
Jag har följt din karriär under åren.
En tofsptrdd soffa, en flamländsk vävnad, ett mässingsnitat Regency-bord.
Jag vill lära känna dig igen.
Pendyler.
Fransade, klädda stolar. Tunga draperier.
Kan vi prata över en middag?
Stuart, tack. Jag...
Tack, Stuart. Jag står inför en skilsmässa.
Det funkade inte.
- Jag är ledsen. - Du behöver inte säga det.
Jag menar det. Jag hyste aldrig någon agg...
Jag hoppades alltid du skulle bli lycklig.
Det var snällt sagt.
Var orolig jag skulle skrämma bort dig från projektet.
Självklart inte. Jag...
Jag är yrkesmänniska.
Jag är smickrad att du tänkte på mig efter allt som hänt.
Ja, allt.
Ja... det är överspelat nu.
Ja.
Jag är sen. Har möte med banken.
Kan vi pratas vid senare i veckan?
- Visst. - Bra.
Det var roligt att se dig igen.
Visst.
Det är lite spartanskjust nu, men...
Det fixar sig. Gillar ni det?
- Trevligt. - OK.
Hemskt.
Ge mig lite tid.
Jag har inte vant mig vid min nya livsstil än.
Inte vi heller.
Jag vet att det är svårt, raring.
Kan du inte säga till mamma att du är ledsen?
Önskar jag kunde.
Vuxenproblem...
är lite mer komplicerade, Nattie.
Hur mår den gamla argbiggan?
- Mamma alltså. - Bara bra.
Jag är glad att höra det.
Vore hemskt om hon fått amöbadysenteri eller hemorrojder.
Vad är amöbadysenteri?
Det är en infektion i magen då man får diarré i all evighet.
- Diarré i all evighet? - Sen dör man av uttorkning.
- Dör man? - Var inte så detaljerad.
- Läste det i en vetenskapsbok. - Varför vill du att mamma dör?
Jag vill inte att mamma dör.
Så varför sa du det?
Pappa, du anstränger dig inte ens.
Vi får bara hälsa på en gång i veckan.
Du har rätt. Jag ska anstränga mig mer.
Nattie, jag lovar att tänka goda tankar.
- Om mamma? - Jag ska försöka.
- Och kalla henne prinsessa. - Givetvis.
Och nu känner jag mig som en padda.
Pappa är en padda.
- Det är mamma. - Hon är en timme för tidig.
Kom, Nattie, vi måste gå.
Nej! Sätt er ned.
Sätt er!
Ni behöver inte springa så fort hon tutar.
Lyssna, det är fortfarande min tid.
Ni är mina förbannade ungar också.
Kom igen.
Hej.
Åh, Daniel... så charmerande.
Tack, Miranda. Jag valde en slags flykting-look.
Den kallas landsflykt.
Men titta på dig!
Vilken vacker " dansar med vargar" -tröja. Vad heter du? " Shoppar med näven."
- Är mina barn klara? - Nej, våra barn är inte klara än...
..därför att du är en timme för tidig och lämnade dem en timme sent.
Jag har inte tid att tjafsa. Måste lämna in nåt till tidningen.
Tidningen? En kontaktannons?
" Ens. 3-barnsmor söker man med BMW för S/M" ?
Jag söker ett hembiträde.
Varför behöver du ett hembiträde?
Någon som tar hand om barnen efter skolan, städar, lagar mat...
- Hur mycket betalar du? - 300 dollar i veckan. Är det OK?
Får jag se annonsen?
- Jag är deras pappa. - OK. Nåt annat du vill se?
- Erbjuder du? - Inte längre.
Inget nytt.
- Är ni OK? - Ja, mamma.
Varför låter du inte mig ta hand om barnen?
Jag hämtar dem efter skolan och kör hem dem på kvällen.
- Perfekt! - Snälla!
- Ungarna skulle gilla det. - Snälla, mamma!
Jag ska tänka på saken.
Vi är hans förbannade ungar också.
Ungar säger det mest underliga.
Tack. Några andra uttrck som du vill lära vår femåring, Daniel?
Hämta era jackor.
- Klä på er så åker vi. - OK, mamma.
Jag skulle be er gå på toa innan vi åker, men det är nog en dålig idé.
PÅLITLIGT ICKE-RÖKANDE HEMBITRÄDE SÖKES
Glöm inte nåt. Jag vill inte åka tillbaka.
Sätt fart.
- Vi ses på lördag. - Säg hej då till pappa.
Hej då, pappa.
- Här är annonsen. - Min handväska.
Ja, det är nog bäst.
Hallå. Ringer du angående annonsen?
- Var jobbade du förut? - l ett band. Sabba Däcken.
- l ett band? - Jag måste fråga en sak.
Är dina barn väluppfostrade eller behöver de smisk ibland?
- Jag återkommer. - Jösses!
Ja, mitt namn är Ilsa Himmelman. Hur många barn har du?
- Två flickor och en pojke. - Åh, en pojke!
Jag jobbar inte med män för jag brukade vara en.
Äckel!
Hallå.
In i cellen, Leyla! Annars blir det slangen!
Hallå?
Jag är jobb.
- Pratar du engelska? - Jag är jobb.
Ledsen. Tjänsten är redan fylld.
Vilken mardröm!
Nu sätter vi in stöten.
Hallå?
Jag ringer angående annonsen i tidningen.
Ja. Kan du berätta lite om dig själv?
Visst.
Jag har arbetat för familjen Smythe i England i 15 år.
Det är Smythe, och inte Smith.
Jag skötte hushållet, lagade mat och tog hand om deras fyra ljuvliga barn.
Jag blev så fäst vid dem under åren men de växte förstås upp.
Vad jag pratar. Berätta om dina små.
- Jag har två flickor... - Två små juveler.
Utan tvivel dina ögonstenar.
- Och en pojke. - En liten prins. Så underbart.
Jag bör påpeka att jag kräver enklare matlagning.
Jag älskar matlagning.
Men jag har en regel: Jag lagar bara god, näringsrik mat.
Antingen sund mat eller tomma magar.
Jag hoppas du inte tycker det är för strängt.
Nej!
Kan du komma på intervju? Måndag kväll klockan 19.30?
- Mycket gärna. - Så fint.
Jag bor på 2640 Steiner Street.
Steiner. Så förtjusande.
- Vad heter du? - Mitt namn?
Jag trodde jag gav dig det.
Nej.
- Doubtfire. - Förlåt?
Doubtfire, min kära. Mrs Doubtfire.
- Jag ser fram emot att träffa dig. - Samma här.
- Hej då. - Hej då.
Showtime.
- Hej Daniel. - Kan du göra en kvinna av mig?
Jag är så glad för din skull.
- Kom hit. - Jag visste att du skulle förstå.
- Gör det ont? - Gnäll inte. Slappna av.
- Är du säker? - Vill man vara fin får man lida pin.
Ta ett djupt andetag. Ögonblickligt ögonlockslyft.
Trådarna döljs under peruken.
- Aftonögonskugga klockan 8.30? - Vi börjar med din makeup.
- Jag vaxar inte. - Oroa dig inte, vi spacklar bara lite.
- Jag känner mig som Gloria Swanson. - Du liknar hennes mamma.
Jag är redo för min närbild, Mr DeMille.
Håll tummarna.
Du använder väl Jungle Red. Det är min favoritfärg.
- Matchar läpparna. - Gud signe dig.
Jag har träffat en så tjusig kuban.
Varje kväll är som grisbukten.
Det är så underbart med honom.
Det här skulle nog skrämma barnen.
Vi få ta nästa nivå.
Latex.
En sån skam.
Köp inte kycklingsvålar från en omskärare. De är så sega.
- Känner mig som farmor. Funkar inte. - Oroa dig inte.
Det är ett pågående arbete och du är min bror. Kommer inte att svika dig.
- Gud signe dig. - Vi får göra hela ansiktet.
Men titta vilka fina saker vi har.
Jag måste se äldre ut.
Typ Shelley Winters äldre eller Shirley MacLaine äldre?
- Vad är skillnaden? - Lite tejp och rött hårfärgningsmedel.
- Vad sägs om Joan Collins? - Tror inte jag har orken.
Men jag har gips.
Börjar det likna nåt?
Du är snart lik mamma.
Det är fruktansvärt!
Det mest motbjudande jag nånsin sett.
Otroligt.
Vad tittar ni på? Stäng av.
Kom. Jag vill att ni träffar en viss dam.
Var artig mot henne och tala sen om vad ni tycker.
Stå här och hjälp mig att bestämma.
Goddag. Mrs Hillard, förmodarjag.
Ja. Jag är Miranda Hillard.
Euphegenia Doubtfire.
Var god och stig på.
Tack, kära du.
- Så det här är keruberna. - Ja.
- Det här är Natalie. - Hej, Natalie.
- Har du på dig myggmedel? - Nattie!
Jag tar inte illa upp. Jag var nog lite frikostig med sprejen.
l min ålder är man som en gammal stilton. Allt har sin arom.
Din uppriktighet är en fin egenskap. Tappa inte den.
Den försvinner ofta när man börjar med politik.
Titta på det ansiktet. Påminner mig om Stuart Little.
En av de mest omtyckta figurerna i litteraturen.
- Känner du till den boken? - Ja! Den är min favorit.
Min också! Kanske jag kan läsa den för dig - om jag fårjobbet.
- Underbart. - Och vem är den välväxte ynglingen?
- Det är Chris. - Hej, Christopher.
Hej.
Jösses, vad du är stor. Du skulle platsa i 49ers.
Jag var faktiskt back. Men det var i europeisk fotboll.
- Fotboll? - Spelar du också fotboll?
- Ja! - Så fantastiskt.
Jag var lagkapten för damlaget. Vi vann tre universitetsmästerskap.
Men det var förstås länge sen.
Men jag var disciplinerad. Studierna kom alltid först.
Ni är säkert likadana och har redan gjort era läxor.
- Nja, inte precis. - Verkligen? Det är synd.
Unga män som inte tar sina studier på allvar går miste om det roliga i livet.
- Och vem är den unga damen? - Lydia.
Hej, Lydia.
Det är inte rättvist. Varför behöver vi ett hembiträde?
- Fattades bara det. - Kan inte pappa göra det?
Du bör inte gräla med din mamma framför en främling.
Förstår inte varför vi inte får umgås mer med pappa.
Kanske hon har rätt. Kanske deras far är mer lämplig.
Nej, jag tror inte det.
Det är inte mitt fel. Om han skaffade sig ett jobb och en ordentlig lägenhet...
- Han är... - Ursäkta mig.
Tror säkert att du vill att barnen lämnar rummet
innan du krossar deras far verbalt.
Om jag gjorde det, skulle jag aldrig se dem igen.
- Jag är ledsen. Du har rätt. - Ingen skada skedd.
- Du har helt rätt. - Är ingen terapist. Ser bara vad jag ser.
Gå upp på övervåningen. Jag kommer strax.
- Trevligt att träffa er. - Detsamma.
Du också, Lydie.
- Det är en känslosam trio. - Ja.
- Speciellt Lydie. Hon är arg på dig. - Jag vet.
- De är väldigt upprörda just nu. - Förmodligen skilsmässan.
Hur visste du?
Kände det på mig. Såsom hon pratar om sin pappa.
Det märks att han inte är i flottan utan nånstans i närheten.
- Ja. - Så tråkigt.
- Vill du ha en kopp te? - Gärna.
- Här inne. - Vilket förtjusande hem du har.
- Inredde du det själv? - Ja.
Det utstrålar verkligen god smak.
- Här är min resumé. - Tack.
- Jag sätter på teet. - Jag tar hand om det.
Du har haft en lång dag. Sätt dig ned så fixarjag te.
Så snällt av dig.
Ingen orsak.
- Vilken fin resumé. - Tack, kära du.
" 1:a hjälpen och hjärt- och lungräddning."
Och Heimlich-manövern.
Man vet aldrig med barn.
Sväljer de nåt måste man kunna ploppa ut det.
Låt oss se.
Vilket prydligt skåp.
Titta. Allt har sin plats och är märkt.
Så ordentligt! Det är förtjusande.
Min man uppskattade det inte.
Stackars träskalle.
Det var väl inte därför du skiljde dig?
Nej.
Så tråkigt, för äktenskap kan vara en välsignelse.
Så kan en skilsmässa vara.
Daniel var så svår att leva med. Men barnen är tokiga i honom.
Det märks.
Du är verkligen hemma i köket!
Allt är ju så lättillgängligt. Du är så organiserad.
Förvånar mig att du inte har en liten etikett här som säger " skedar" .
Du påminner om någon.
Verkligen? Vem?
Det känns som jag känt dig i flera år.
Kanske vi kände varann i ett annat liv.
Jag vill att du börjar hos oss.
- Gärna. - Bra!
Det skulle vara en ära.
För oss.
För oss. Början på ett affärsmässigt förhållande.
Godkväll, kära du.
Godkväll, frun.
Kall kväll, eller hur?
Ja.
Jag hoppas du har ett varmt och skönt ställe att gå hem till.
Min trygg.
Jösses! Ska döda den kvinno- hatare som uppfann högklackat.
Herregud...!
Ursäkta.
Mrs Sellner!
Har vi träffats?
Nej. Men Danny har berättat om er.
Jag är hans syster.
Hans... mycket äldre syster.
- Ni har hans ögon. - Bara om han fyller i ett donatorskort.
- Är Mr Hillard hemma? Har avtalat möte. - Har ni? Så trevligt.
Jag ska skicka ned honom med detsamma.
- Jag följer med upp. - Nej.
- Jo. - Varför?
Jag inspekterar hans lägenhet på måndags- och fredagskvällar.
Han nämnde visst något om det.
Vill ni verkligen pusta upp tre trappor?
- Om ni kan, så kan väl jag? - Skulle tro det!
- Är pumpen välsmord? - Prima.
Bra! Då slipper jag veva igång er.
Förbaskade dörr.
Kom in, kära du. Ledsen för det.
Här är Daniels lya.
Det är min, kära du. Jag är en slarvig gäst.
Känn dig som hemma. Kommer strax... Han kommer strax.
Jag hämtar honom.
Var inte rädd. Jag kommer strax, Danny!
Danny, var är du? Här är han. Jag har hittat honom.
Danny, en Mrs Sellner är här!
- Är hon redan här? - Ja.
Mrs Sellner, jag kom precis ut ur duschen!
Du kommer att bli mycket nöjd med mig!
Jag har verkligen förändrats!
Jag har blivit en ny man och en förebild för mina barn!
Han kommer strax. Han ska bara klä sig.
Min karriär har tuttat fart!
Det har skett två stora förändringar! Jag börjar äntligen komma till min rätt!
Saker och ting börjar verkligen ta form!
Det var lite snärjigt ett tag, men nu mårjag toppen!
Jag är nu karl för min hatt!
Har ett jobb värt att sätta tänderna i!
Är strax klar, Mrs Sellner!
Skönt att jag inte behöver rädda ansiktet längre, Mrs Sellner!
Mrs Sellner! Hur står det till? Alltid ett nöje!
Du kunde ha bett om ost.
Jag har nu två jobb.
Ett för ett TV-bolag som gör utbildningsprogram. Stort ansvar.
- Och det andra? - Städar hus. Inte mitt.
- Välväxt dam! - Är din syster engelsk?
Hälften engelsk, hälften amerikan.
Mer halvsyster. En åttondel engelsk, eller nåt sånt.
Min far var amerikan. Han flög för engelsmännen under kriget.
Han var i London och... träffade en förtjusande engelsk dam.
Min syster var frukten av deras passion.
Ursäkta. Min systers och inte din.
Hon är ingen vidare hushållerska. Men gör en fabulös kopp engelsk te.
Verkligen? Det skulle faktiskt smaka med en kopp engelsk te.
Givetvis! Jag hämtar henne.
Syrran!
Är du här inne?
Te? En kopp TNT?
Perverst! Mamma!
Mitt ansikte!
Måste hämta det.
Norman Bates!
Miss Hillard?
- Ja, käresta? - Jag tar socker i mitt te.
Just det, ditt te!
Kommer strax med ditt te!
Kommer på stört! En eller två sockerbitar?
- Två, tack! - Te, socker, hett vatten.
Uppfattat. Är strax klar!
Teet är på väg!
Nej! Stanna!
Helvete!
- Kan jag ge dig en hand? - Nej, jag behöver ingen hand.
Jag behöver ett ansikte.
- Är du säker? - Definitivt!
Jag är inte muslim. Behöver ett ansikte! Herregud!
Miss Hillard? Vattnet kokar.
Hej!
Förlåt om jag skrämde er. Måste se ut som snömannen.
Det är min marängmask. Ingår i min skönhetsregim.
Äggvita, crème fraiche, pudersocker, vanilj och lite alun.
Varsågod, kära du. Med grädde och socker. En liten cappu-te-no.
En droppe eller två? En till?
Där har du!
Jag måste gå, kära du. Smälter som en glass i Phoenix.
En till. Jag hämtar Danny. Han kommer strax. Sitt kvar.
- Danny! - Kommer, syrran!
- Det var trevligt att träffa dig! - Detsamma.
- Råkade ut för en liten olycka. - Var nu försiktig. Hon är gammal.
Varför varjag inte det enda barnet?
- Förlåt. - Inga problem.
Klar? OK.
Hade du kul?
- Vad gjorde du? - Jag målade en kanin.
Fröken gillade den.
Här är hår till ett värde av tusen dollar. Vad ska jag göra med det?
- Alan, jag undrade om... - Du vill ha en?
Jag skulle hellre göra en kappa till min fru.
Dags att vidga era sinnen.
- Läxdags. - Ja, men... efter Dick Van Dyke.
Nej, nu.
Nej.
Vi ser alltid Dick Van Dyke.
Verkligen? Men det är slut på det nu.
Nu ska ni gå på djupet.
Seså,
jag vet att ni är vana vid lösa tyglar.
Men så blir det inte under mitt befäl.
Mellan klockan tre och sju är det jag som är boss.
Och närjag är boss följer ni ett schema.
De som inte följer schemat kommer att straffas.
- Straffas? - Hon ljuger.
Hon skulle aldrig våga straffa oss.
Tjafsa inte med mig.
Det här är exploatering.
- Håll käften, Lydie. - Ja, det är ditt fel.
Seså mina gnällspikar.
Är det oenighet i leden?
Ska ni göra läxorna eller fortsätta kroppsarbetet?
- Nej. Vad som helst utan det. - Så upp med er, mina små näspetare.
Ta till flykten!
Framåt och uppåt!
Pumpa lite neuroner.
Vidga kranierna.
- Jag saknar pappa. - Jag också.
Jag gör det mest.
Jag är här, ungar.
l en viss skepnad.
Låt oss se.
En nypa basilika.
Jädrans!
Mayday!
Herregud! Den kommer att explodera!
Ta det lugnt.
Jäklar. Lugna dig.
Kom igen.
Hur ser det ut? Herregud. Den har skurit sig.
Hollandaisesåsen luktar bränt gummi.
Jösses, vad det är varmt här inne.
Så jag ser ut! Min första dag som kvinna och jag får vallningar.
VALENTINES GOURMETRESTAURANG. MAT FÖR AVHÄMTNING
- Här är din mat. - Vad är jag skyldig?
- 135,27. - 135 dollar?! Det är sannerligen...
Och 27 cent.
Fyra middagar. 20 dollar extra för att det var bråttom.
Brådskande? Ni kunde ha varit lite snabbare.
- Här är 140. Har du växel? - Nej.
Tänkte väl det. Tack så mycket.
Hallå!
Någon hemma?
- Var var ni? - Gjorde läxorna.
Mrs Doubtfire sa att vi måste.
Verkligen?
Så ni har pluggat. Så bra!
- Hej. - Hej, hjärtat.
Så rent och fint det är här hemma. Det glänser.
Middagen är serverad, frun.
Så underbart!
Mrs Doubtfire?
Lydia, raring. Gå in innan du förkyler dig.
Jag ville bara be om ursäkt för att jag var en sån pina idag.
- Det gör inget, kära du. - Jag är verkligen ledsen.
Jag är fortfarande förvirrad över allt.
Det är vi allihopa, hjärtat.
Vad?
Jag förstår vad du går igenom.
Ja.
Jag ville också tacka dig.
- För vad? - För att du gjorde mamma så glad.
Hon har inte varit på så här gott humör sen... jag vet inte när.
Mycket länge sen.
- Verkligen? - Ja.
Jag måste gå in, men...
- Gå du. - OK. Tack.
Ingen orsak.
Hej då.
Tack.
Åh, nej.
Trevligt att se dig igen!
Ett nöje, som alltid.
Jag gillar sydländska drag.
Naturligt. Hälsosamt.
Precis som Gud skapade oss.
Han höll sig inte till formen när han skapade mig. Gjorde mig mycket speciell.
Sannerligen.
Signe er.
Jag är ingen skurk.
" Hon kysste Stuart och tackade honom."
" 'Hur var det där?* frågade Mr Little,
som alltid var nyfiken på nya platser."
" 'Det var OK,* sa Stuart."
Passa dig, ditt arsel!
Stick!
Hade sönder väskan, den skitstöveln.
Kvinnotjusaren är här.
Vilken vacker liten bil Don Juan har.
Så synd när det händer!
Vi var juniorer på college och er mamma skulle designa en kortegevagn.
- Jag var inte så ung. - Jag skulle kyssa henne...
Gummiband flög överallt. Rakt i ansiktet.
- Det är inte sant! - Det var som i Hajen.
- Vilken vacker bild! - Mrs Doubtfire.
Miranda. Vilken trevlig överraskning att se dig hemma så tidigt.
- Och vem är gentlemannen på besök? - Det är Stu.
- Han ville träffa ungarna. - Jaså?
Det här måste vara den omtalade Mrs Doubtfire.
Ett nöje att träffa dig.
Miranda har talat så hjärtligt om dig.
- Konstigt. Hon har aldrig nämnt dig. - Inte?
- Nej. - Nåväl, det var trevligt att träffas.
- Detsamma. - Ja.
Jag har ett hem i London. Jag föddes där. Vilken del av England är du från?
- Här och där. - Verkligen?
- Din accent är lite bruten. - Verkligen? Så är din solbränna.
Kan du kanske hjälpa mig? Jag hittade den här på gatan.
Den är från min Mercedes.
Din Mercedes? Äger du den där stora bilen där ute?
Jösses. Det sägs att män som köper stora bilar
kompenserar för små genitaler.
Men inte i ert fall. Ni är ju en välväxt ung man.
- Trevligt att träffa dig. - Detsamma.
- Mrs Doubtfire, fårjag tala med dig? - Givetvis, kära du.
Kan du stanna några extra timmar ikväll?
Stu. Det låter mer som en gryta.
Det är ett namn. Kort för Stuart.
- Verkligen? - Ja. Han är en kund. Och vän.
- Han var en vän. Är en vän. - Vad är han?
- Vet inte vad som händer. - Vad är det, min kära?
- Är han inte underbar? - Kanske.
Om du gillar den stiliga, hårda typen.
Själv gillarjag korta, håriga och roliga.
Han vill bara gå ut och ta en drink.
- Det är väl oskyldigt? - Absolut inte, kära du.
- De har alltid andra avsikter. - Men det gäller mest affärer.
Ska bara ta en mineralvatten och gå igenom tapetprover.
Kära Miranda. Vakna och känn doften av kaffe.
Kan du inte se åtrån i hans ögon?
Det är för tidigt.
Du måste ge skilsmässan lite tid.
Låt lakanen kallna först.
Mrs Doubtfire, fårjag fråga en sak?
Givetvis, kära du.
Hur långt efter Mr Doubtfires död...
Winston.
..kände du något begär...
Aldrig.
Aldrig igen.
När väl ens barns far är ute ur bilden
är den enda lösningen total och livslång celibat.
- Celibat? - Ja.
Bryter du mot det, må himlen förlåta dig.
Lycka till.
Tack.
" Överlägsenhet."
Bravo. " Diskriminera."
Mycket bra. Ursäkta mig, naturen kallar.
Kontrollera de där. Jag är strax tillbaka.
- Jösses. - Jösses!
- Herregud! - Chris! Vänta!
Lydia! Vi måste ringa snuten!
- Vi måste ringa 1-1-2 nu! - Varför?
Mrs Doubtfire. Hon är en han!
Vad?!
- Han är hälften man, hälften kvinna! - Vad?!
- OK, allihopa. Lugna er. - Stanna! Eller så slår jag!
- l pungen! - Ja!
- Hon har en sån? - Hon har allt.
OK. Lyssna på mig.
Jag är inte... den ni tror jag är.
- Helvete heller! - Passa dig, unga man!
Herregud.
- Pappa? - Ja.
- Pappa? - Ja, hjärtat.
Du gillar väl inte att klä dig så där på riktigt?
Nja, en del saker är sköna... Nej!
En plåga i det vadderade arslet. Det är ett jobb, inte en livsstil.
Jag går inte till tantbarer efterjobbet.
Enda sättet jag kan se er på varje dag.
- Vem gjorde det? - Farbror Frank och tant Jack.
Det är verkligen du där inne.
Ja.
Det är en mask och löskropp. Jag har inte opererat mig.
- Skickligt. - Ja.
Hej.
- Förlåt att jag skrämde er. Kom Chris. - Nej. Det är bra.
Jag vet att det är du. Vill bara inte krama dig eller nåt.
- Inte än. - Det är lugnt. En killgrej.
Ja.
Ni får inte berätta för mamma.
Då fårjag bara se er genom pansarglas.
Ni får inte berätta för Nattie. Hon avslöjar mig.
Lovar ni att hålla tyst?
- Lovar ni? - Ja.
Det är OK.
Det är vår lilla hemlighet.
De flesta dinosaurierna var växtätare.
Men denna tyrannosaurus rex
är köttätare.
Den reptilliknande saurischia
och den fågelliknande
ornitischia.
Nu ska vi gå
dit ingen människa nånsin gått.
Himmel.
Vem är dinosaurien?
- Han i mitten, tror jag. - Du har fel. De är alla utrotade.
Att de fortfarande utsätter ungar för sånt här? Det är vansinnigt.
Borde ha varningen: Använd inga maskiner när ni ser programmet.
Det är otroligt.
Han fick mig att somna när jag var barn. Helt otroligt.
Han är lika varm som en snöflinga. Får Mr Rogers att likna Mick Jagger. Vansinnigt.
Vad är det för idiot som låter honom sitta i rutan i 25 år?
Jag.
Du?
Jonathan Lundy.
Jonathan Lundy, chef, ägare?
Daniel Hillard, före detta anställd.
Kanske.
Det var roligt.
Menade inte att kritisera.
- Ibland har jag... - Kritisera du. Det är rena skräpet.
Jag ska spola det. Förstör hela eftermiddagstablån.
Vet du vad du bör göra?
Börja från början. Kanske lite musik?
- En liten tyrannosaurus rex kommer ut... - Hillard, sätt fart.
Partiet måste med sexplanet till LA.
Tone, det här är Mr Lundy.
- Han vet vem jag är. - Ja.
Har du nånsin önskat att du kunde fånga ett ögonblick under dagen.
Och säga " det är inte mitt liv" ?
Miranda. Du är hemma tidigt?
Jag hade ett möte. Tack så mycket!
Med domstolens kontaktperson. Mrs Sellner.
- Tror inte det är sant. - Vad?
Hon sa att det bor en kvinna hos Daniel som låtsas vara hans syster!
- Jag sa att han inte ens har en syster. - Mrs Sellner har säkert misstagit sig.
Hon är socialarbetare, kära du.
Dessutom, hur kan han ersätta dig?
Och så snabbt.
Hon är tydligen mycket äldre och mycket oattraktiv.
Verkligen?
Mrs Doubtfire.
- Ja? - Hade du och Mr Doubtfire nånsin...
- Ni måste haft era duster? - Visst. Viket äktenskap har inte det?
Men jag har alltid sagt: Svåra stunder förgår
och goda består.
- Ja. Förlåt. - Det gör inget.
När jag håller köttet, påminns jag om Winston. Gud signe honom.
När... gick han bort?
För åtta år sen. l november.
Vad hände?
- Han gillade ett glas eller två. - På så sätt.
- Flaskan dödade honom. - Så hemskt.
- Var han alkoholist? - Nej, han blev överkörd av ölbilen.
Det blev bokstavligen hans död.
- Så tragiskt! - Ja.
Men annars var han en god man.
Ett helgon.
Trots ett helt berg av fel.
Har alltid sagt: en make med skavanker är bättre än ingen alls.
- Vem behöver en man när man har dig? - Det kan du inte mena, kära du?
- Nja... - Så rart!
Du kan inte ana hur det var att vara gift med Daniel.
Berätta vad som var så hemskt med den mannen du levde med i 14 år?
Till en början, inget.
Han var så... romantisk.
- Så passionerad. - Verkligen?
Det låter som en riktig tiopoängare?
Hoppas du inte tycker jag är en smula fräck, men...
Hur var han... du vet... på en skala från ett till tio?
Den biten var alltid...
OK.
Bara OK?
Förmodligen en Casanova jämfört med stackars gamla Winston.
- Vad var det för fel på Winston? - Kära du.
Hans förspel gick ut på "stålsätt dig, Effie."
Det var Daniels spontanitet och energi som jag blev kär i.
Verkligen?
Alla andra var så organiserade.
Som jag, förmodarjag.
Daniel var annorlunda. Och rolig. Fick mig alltid att skratta.
Humor är nyckeln till ett stabilt äktenskap.
Men efter några år tog det roliga slut.
- Varför? - Jag arbetade hela tiden.
Och han var alltid mellan jobb. Jag såg knappt ungarna.
Om jag kom hem tidigt för att se dem, gick alltid nåt snett.
Huset var upp och nedvänt och jag fick städa upp det.
Han visste inte att jag ofta grät mig till sömns.
Verkligen?
Jag gillade inte den person som jag var närjag var med honom.
Jag förvandlades till ett monster.
Jag ville inte att mina barn skulle växa upp med en sån mamma.
Jag mår så mycket bättre utan Daniel.
Och jag är säker på att han mår bättre utan mig.
Det kan man aldrig...
Tog du aldrig upp det med honom?
Daniel gillade inte att prata om något allvarligt.
Jag brukade tycka att han kunde göra allt.
Å andra sidan, så varjag allvarlig nog för allihopa.
- Fantastiskt! - Så flott!
Så exklusivt. Man behöver nog en bankgaranti för att få bada.
- Otroligt! - Åh, Nattie.
Inte en enda kropp som Gud skapade den.
- Lydie... - Där är Stu!
Var? På trampolinen.
Är han inte enastående?
Titta, Nattie. Det kallas fettsugning.
Hoppas han hade skydd såsom han träffade vattnet.
- Vi går och säger hej. - Så gärna.
- Otroligt. - Förbluffande.
- Hej! Du ser strålande ut! - Hej.
Vad kul att ni kunde komma.
- Jag kan se att vattnet är kallt! - Ja...
Din mage ser inte ut som pappas.
Nattie! Inte alla har en personlig tränare.
- Har ni badkläder? Sugna på ett dopp? - Gärna!
- Bra! Och du, Mrs Doubtfire? - Din stygging!
Har du inte tillräckligt med lammkött att vila ögonen på?
- Var inte blyg, Mrs Doubtfire. - De har förbjudit valfiske.
- Ingen ny Titanic, tack. - Kom igen, Mrs Doubtfire.
Gå ni bara. Låt mig grillas i solen.
Man kan ju inte få solsting två gånger på ett år.
OK. Sätt fart, ungar. Simdags.
- Gå ni. Jag reder mig. - Jag bjuder på allt, Mrs Doubtfire.
- Beställ vad du vill på min räkning. - Tack.
Rör mig igen och jag dränker dig, skitstövel.
Jag sätter mig ner och ser på hur du charmar min familj.
Herregud! Vad gör jag här? Det här är värre än besatthet.
- Är allt som det ska, frun? - Fan-tastiskt.
- Kan jag få en till? - Visst.
Underbart.
Soda och lime, tack.
- Jag bjuder. - Nej, tack.
Fyra iste, Todd.
Vems snorungar?
Miranda Hillards.
- Miranda Hillard? - Kvinnan jag ser.
Du skojar? Killen som aldrig ville ha ungar?
Och aldrig skulle gå ut med en kvinna med barn.
Folk förändras, Ron.
Närmar mig fyrtio. Vill inte vara ensam resten av livet.
Hon har stort bagage. Tre ungar.
Tre fantastiska ungar. Jag är galen i dem. Särskilt lilla Natalie. Titta på henne.
Hon är ett litet guldkorn.
De behöver verkligen en stabil fadersfigur i sina liv.
- Och deras riktiga far? - Vad kan jag säga? En nolla. Vi ses.
En nolla. Det tycker du?
Åh, sir!
Jag såg det! Det var någon i kökspersonalen. Gav du inte dricks?
Vilka terrorister! De sprang ditåt. Frukt-arna smet.
Jag ska ta fast dem. Oroa dig inte.
Fint slöseri med juice.
Nolla.
Vad glor du på?
Hej, pojkar och flickor.
Idag ska vi prata om dinosaurier.
Ge plats åt dinosauriebaletten.
Och välkomna... kungen!
Det är en middagsshow. Hej! Var kommer du från? Jag fixar lunch?
Tack så mycket.
Mina damer och herrar, slå ihop era tassar!
Välkomna... James Browntosaurus!
Jag äter trä
det smakar bra
Ej kött, stora fötter
Jag äter trä
Jag måste få hjälp! Står inte ut längre! Jag utrotas!
Tack, James. Och nu... Dags för Raptor Rap!
Jag är raptor, och jag tar mig ton
Äter allt, tills ni skapat civilisation
Jag lever under mull
Kommer tillbaka som svart gull
Mycket imponerande, Mr Hillard!
- Visste inte att nån tittade. - Det var skoj.
- Tack så mycket. - Ungarna skulle nog gilla det.
- Nöje med fakta. - Ja, det är min teori.
Man behöver inte ge dem barnmat. Bara ge dem.
- Jag vill diskutera dina idéer. - Mina idéer?
- Vad sägs om middag? - Visst.
Nästa fredag på Bridges restaurang. Klockan sju.
Jag kommer.
Ta fem.
Ta fem miljoner. Du är död.
Vi äter vår första hemlagade måltid. Är jag inte huslig?
- Utmärkt, pappa. - Mer spagetti?
- Jag är proppmätt. - Vitlöksbröd? Hemlagat.
Inte för att jag bakade det. Jag lagade det och skar upp det.
Det är OK, pappa. Tack.
Det är ordning och reda. Maten är fantastisk.
Jag är verkligen stolt över dig.
Jag också.
Kommer strax.
- Tack för att du knackade. - Ja.
Ser man på!
Ser att du skaffat en städerska.
Nej.
- Hej, ungar. - Hej, mamma.
- Är de klara? - Nej. De har inte haft efterrätt än.
- Lagade du mat? - Ja, jag lagar mat, bakar, syr.
Tack vare den här korrespondenskursen jag gör.
- Jag är mycket imponerad. - Verkligen?
Ge mig en andra chans. Låt mig ha barnen efter skolan.
- Kan inte sparka Mrs Doubtfire. - Varför inte?
Hon är det bästa som hänt oss.
Ungarna är bättre i skolan. Chris får godkänt i alla ämnen.
Jag åker hem tidigt för att vara med dem. Vi klarar oss fint.
Hon låter fantastisk. För bra för att vara sann.
Ja.
- Jag gillar den svarta. - Jag också.
Kan inte bestämma mig... Mrs Doubtfire!
- Ja? - Vi behöver en kvinnas åsikt.
Då är jag din kvinna.
- Vilken? - Vad är tillfället?
Min födelsedag.
Stu ska bjuda ut på middag.
Ingen.
De är för vågade, kära du. De skriker " sköka."
Rött brukar gatflickor klä sig i.
Och den svarta är för kort. Du har väl vaxat?
Båda säger "jag är billig."
Man ska vara Kilimanjaro - otillgänglig.
Varför köpa kon när du kan få mjölken gratis?
Jag ska hitta nåt mer passande.
Mindre pråligt.
Se vad som finns.
Vad sägs om den här fina klänningen? Smakfull, elegant...
Tycker du inte?
Och gammal. Jag hade den på mosters begravning 1976.
En klassiker dör aldrig. Dags att återuppliva den.
Jag tycker vi ska fråga ungarna. Vad tycker ni?
- Den korta svarta. - Ja, den är roligast.
Där ser du. Jag håller med.
Fint. Du ber om min åsikt, men lyssnar inte.
- Klandra då inte mig vid olycka. - Men du kommer att vara där.
- Stu har bjudit in dig och barnen. - Så trevligt! En stor, glad familj.
Skulle inte missa det för allt i världen! Ska bli så skoj!
- Jag är så glad. - När är den förtrollade middagen?
Fredag klockan sju.
- På fredag klockan sju? - Ja. På min favoritrestaurang. Bridges.
- Bridges? - Ja.
- Fredag klockan sju. - Bridges.
Förlåt.
- Bridges? - Ja! Bridges.
- Restaurangen Bridges? - Fredag klockan sju.
- Jag kan inte. Jag har bingo. - Avboka.
Kan inte. Min tur att blanda bollarna på pastoratet.
- Följ med, snälla du. - Be mig inte, kära du.
Kan inte ha födelsedag utan dig.
Du måste vara där. Du är en familjemedlem nu.
Kan inte fira utan dig. Du betyder så mycket för mig och barnen.
Lova att du kommer, Mrs Doubtfire. Du måste.
Vem kan motstå det lilla nyllet?
- Jag lovar. - Tack!
Tack så mycket.
- Är allt som det ska? - Bara bra.
Låt oss se... Inget.
- Inget i maj? - Inget.
Det ser inte bra ut.
Jag är ledsen. Mr Lundy är helt uppbokad i två månader.
- När som helst, var som helst. - Ledsen. Finns inget jag kan göra.
Snälla. Jag kan inte avboka. Det är en otrolig chans.
Ta mitt råd. Avboka inte.
Tack.
- Kom, Nattie. - Hej, älskling!
- Bör du inte skyla axlarna? - Inte alls.
- God kväll, Mr Lundy. - God kväll.
Herregud. Nu börjas det.
- Mrs Doubtfire, så stilig du är. - Tack.
Kom. Jag hoppas ni är hungriga.
- God kväll, Mr Lundy. - Jag ska träffa nån. Är han här?
Nej, jag är ledsen.
Vi visar dig till bordet. Rökning eller rökfritt?
Rökfritt, tack.
- Tanya tar hand om er. Bord 15. - Den här vägen.
- Bokning. Dunmeyer. - Ja, sir.
- Rökning eller rökfritt? - Rökfritt.
- Rökning! - Mrs Doubtfire, du röker inte.
Nej, men jag har gjort.
Det bästa sättet att hålla sig är att vistas med rökare.
Om jag får dra i mig lite nikotin då och då stålsätter jag mig.
Jag vet att du är hälsan själv, så tack för att du riskerar den.
- Rökning. - Bord 39.
- Följ mig. - 39! Min ålder! Du är ett helgon.
Tack för att ni fogar er efter en gammal dams nycker.
- Redan skitförbannad. - Mrs Doubtfire?
- Kommer ni? - Tyckte jag såg Clint Eastwood.
Det skulle rädda min dag. Han är en sån goding.
Ursäkta mig, måste ta av mig tröjan.
- Jag gör det. - Nej, jag är fullt kapabel att...
Seså, kära du. Där har du.
- Och din väska, frun. - Släpp den!
Hemskt ledsen. Det är min medicin.
- Jag måste gå och ta den nu. - Vi har vatten vid bordet.
Jag kan inte ta det oralt.
- Något att dricka? - Ja. En fin, stärkande Chardonnay.
Gillar den lätt och träig.
- Hallå. Bridges restaurang. - Mitt namn är Daniel Hillard.
Mr Lundy väntar mig på middag. Jag är lite sen. Kan du säga att jag är på väg?
- Ska lämna meddelandet personligen, sir. - Tack.
Åh, Stu!
Jag hoppas du gillar det.
Så vackert! Tack!
Missade jag nåt?
Stu gav mig det här i present.
- Är det inte vackert? - Är det äkta?
Det är mycket äkta, Mrs Doubtfire.
Du kan antingen bära det eller föda ett litet land. Så trevligt och dekadent.
Mamma, jag är kissnödig.
- Mrs Doubtfire, följer du med henne? - Nej. Du..
- Hon vill ha dig. - Jag är strax tillbaka.
OK.
Så...
Barn, titta vilka läckra desserter på vagnen.
Gå och välj vad ni vill ha, så reserverar vi det.
- Vi kommer tillbaka. - Fint.
Imponerande glitter du gav henne.
Tack så mycket.
Ger man det, vill man väl ha lite mer än hennes hjärta?
Ett förskott innan själva skottet?
- Ursäkta? - Du vet. Sänka ubåten.
Gömma vesslan. Parkera paddan?
Lite rulla och fnulla?
Är jag för frispråkig? Förlåt.
- Hoppas du tål konkurrens. - Förlåt?
Hon har ett motordrivet verktyg i sovrummet. En personlig tryckluftsborr.
Det får ljuset att mattas. Precis som i en fängelsefilm.
Förvånar mig att hon inte har brutit tänderna.
Bäst du tar med cocktailsås.
Hon har krabba. Och jag menar inte Dungeness.
Trampar jag på?
Förlåt mig.
Det är vinet. Jösses!
Kommer strax. Min lilla blåsa.
- Mrs Doubtfire! - Vad?!
- Du är på väg in på herrarnas. - Stämmer!
Jag behöver visst nya glasögon.
Hej!
Milda makter!
- Ursäkta. Kan jag få en meny? - Självklart.
- Hur är Frankrike? - Mycket vackert.
Tack så mycket.
- Mr Lundy. - Hej.
- Ledsen. Fick du mitt meddelande? - Ja. Slå dig ned.
- Vad sägs om en drink? - Visst. Jag tar vad han dricker.
En dubbel whiskey med is.
Ge honom två dubblar så han kan kommer ifatt.
- Whiskeydrickare? Helt i min smak! - Mina herrar, starta motorerna.
- Är ni klara att beställa? - Jag tror det. Börja ni, barn.
Bör vi inte vänta på Mrs Doubtfire?
Jo.
- Hur går det här? - Nej, nej.
Visst.
Nu...
Hur kan du förbättra tittarsiffrorna?
Behandla barnen som små människor, ej småbarn.
Var individuell och skojig. Om du gillar det, gör dem det.
- Precis vad jag är intresserad av. - Bingo!
Undrar var Mrs Doubtfire blev av.
- Vi kan byta till nyheterna. - Ursäkta mig ett ögonblick.
Men...
- Kan jag hjälpa dig, frun? - Ja, tack så mycket.
- Du milde! - Jag är så ledsen. Mitt fel.
- Förlåt mig. - Jag är helt OK. Så där ja.
Tack. Låt oss se!
- Er beställning, frun? - Ja.
Jag tar kokt lax.
- Och ni, sir? - Jag tarjambalaya.
- Men inte så stark. Tål inte peppar. - Inga problem, sir.
Tack. Skål allihopa.
Jösses!
Förlåt mig. Ett ögonblick.
Carpe dentum - grip tänderna.
Låt mig hjälpa dig.
En sked. Så smart. Vänta. Jag har dem.
Vänta. Där. Vi gör en kniptång.
Grip dem från båda sidorna. Tillsammans. Upp.
Tack. Där är dem.
Skaka av dem som en hund.
Förlåt. Ursäkta mig.
- Det gör inget. - Förlåt att jag skvätter.
Kommer strax. Jag ska bara klistra fast dem.
- Be dem puréa laxen. - Puréa laxen.
Tack. Jag är så ledsen.
Just det.
Åh, jag viste inte att det var nån annan här.
Helvete! Där är den.
Ursäkta.
Var fan har du varit? Jag beställde dig en till whiskey.
Din lilla tyrann!
Daniel?
Har du damparfym på dig?
Ja.
Och läppstift?
Ja.
Varför?
- Det gnuggade av sig. - Från vem?
En gammal flamma. En servitris.
- En servitris? Här? - Ja.
På väg till toan. Hon vägrade att släppa taget.
- Din rumlare! - Din rackare!
Jag har en limo utanför. Har hon en flickvän?
- Vi lever på nittiotalet. - Nej! Jag menar...
Har hon en väninna? Till mig alltså.
- Gå och fråga henne. - OK.
Hämta dem!
Dan!
Jag behöver min order för bord 39!
- Ta det lugnt. Kommer strax. - Tack! Utmärkt.
39.
Bord 39!
KAJENNPEPPAR
Kryddstark jambalaya!
- Kan jag hjälpa er? - Förlåt att jag är sen.
Men efter all whisky varjag tvungen att pissa som en kapplöpningshäst.
- Daniel? - Ja.
Varför i hela friden är du utklädd till kvinna?
Helvete också.
Ja...
Jag vill att du ska möta värden för din nya show.
Värd?
Euphegenia Doubtfire, kära du. Underhåller och utbildar barn.
Överraskning!
Tack så mycket.
- Det ser gott ut. - Var är Mrs Doubtfire?
Jag hoppas den kära damen är OK.
- Ska vi börja? - Ja, jag vill inte det ska kallna.
Varför skulle Mrs Doubtfire vara en bra värd?
Jag är en ball rockmormor som kan hoppa och boppa.
Och trolla fram en kopp choklad.
Stu?
Han kvävs!
Hjälp oss! Han kvävs!
Milda makter!
- Han kvävs! Ring 1-1-2! - Åh, nej. Jag dödade kräket.
- Mrs Doubtfire! Hjälp oss! Han kvävs! - Hjälp är på väg!
- Mrs Doubtfire! - Hjälp är på väg!
- Mrs Doubtfire, han kvävs! - Håll ut.
En gång till. Gör som jag säger.
Kom igen!
Jag är OK.
- Är du OK? - Ja.
Vi förlorade dig nästan.
- Pappa. - Åh, min...
Pappa?
Ja, hjärtat. Det är jag.
Grattis på födelsedan.
Daniel...
Daniel! Herregud!
Jösses!
Hela tiden...
- Hela tiden?! - Jag är ledsen, Miranda.
Prata inte med mig! Rör mig inte!
Jag måste gå. Vi måste gå nu.
Vi måste åka nu! Jag åker! Vi åker.
- Gå. - Jag är ledsen, pappa.
Hej då.
Ledsen för pepparn. Jag var...
Vad glor ni på? Showen är över.
Miss Robeson, har du något slutanförande?
Inget mer, Ers nåd.
Mr Hillard, eftersom du agerar som din egen advokat,
är du berättigad till ett slutanförande.
Ers nåd, jag har skaffat ett ordentligt hem.
Gjort det till en " trygg miljö för barn." Det var era ord.
Har också jobb som expeditör. Jag anser att jag uppfyller era krav.
Före tidsschemat.
När det gäller mitt beteende,
kan jag bara skylla på vansinne.
Ända sedan mina barn föddes,
från det ögonblickjag såg dem, har jag varit tokig i dem.
När jag väl höll dem blev jag beroende av dem.
Jag är beroende av mina barn, sir.
Jag älskar dem av hela mitt hjärta.
Och tanken av att inte se dem varje dag...
Det är som att leva utan luft.
Jag kan inte leva utan luft och jag kan inte leva utan dem.
Jag gör vad som helst. Bara jag får vara hos dem. Jag behöver det, sir.
Vi har så mycket gemensamt.
De betyder allt för mig. Och de behöver mig lika mycket som jag behöver dem.
Så snälla ni.
Beröva mig inte mina barn.
Tack.
Mr Hillard...
Du har lyckats lura folk att tro att du är en sextioårig kvinna.
Ingen lätt uppgift.
Och ditt lilla tal verkade väldigt hjärtligt och genuint.
Men jag ser det som ett utmärkt fram- förande av en begåvad skådespelare.
- Nej. Inte alls. - Verkligheten, Mr Hillard,
är att din livsstil under de senaste månaderna varit mycket otraditionell.
Och jag vill inte utsätta tre oskyldiga barn
för ditt märkliga, och kanske skadliga beteende.
Rätten ger härmed hela vårdnaden till Mrs Hillard.
Nej.
Du får övervakad besöksrätt varje lördag.
Övervakad?
En socialarbetare ska närvara när du umgås med dina barn.
Jag rekommenderar psykologiska tester och kanske terapi.
Vi omprövar ärendet om ett år.
Tack. Rätten ajourneras.
Jag tvättar inte. Inga fönster. Inga mattor.
Inga badkar, toaletter, blöjor.
Mina barn har varit pottränade ett bra tag nu.
Nåväl, jag skurar inte. Gör inga källare.
Jag lagar inte middag och läser inga sagor.
Nåväl, vi har ditt nummer. Tack för att ni kom.
- Vi återkommer. - Tack.
Jag visar dig ut.
Ja, här är vi.
Laura, leveransen har försenats tre gånger.
Ja, men...
Laura, jag tänker inte vänta i sex månader till.
Gör så. Ring tillbaka.
Var inte så deppade.
Allt kommer att lösa sig.
- Saknar hennes spagetti. - Saknar hennes skämt.
Jag saknar hennes sagor.
Vi ska hitta nån. Det finns massor av folk.
Ingen som henne.
Jag medger att saker och ting var trevligare när hon var här.
Huset var så varmt och mysigt. Sängarna var bäddade. Maten lagad...
Hon finns inte! Vi får sluta prata om henne som om hon vore verklig.
Hej, kära ni.
Vi har ett underbart program idag.
Vi har besök av Mr Van Zandt från Sierra Club,
och han ska prata om utrotningshotade djur.
- Vet ni vad det betyder, mina smulor? - Sa du "kulor" ?
Åh, nej! Det är Kovacs! Välkommen!
Hej där! Sa du "utrötningshotad" ? Är det nåt som rötar?
Inget rötar. Utrotning betyder att
- Jösses. - Blir du inte arg?
- Mycket arg! - Berätta för andra.
Jag är arg! Vet du varför? Snart är det schimpansernas tur! De blir färre...
Blir du inte arg när människor spelar dina roller i filmer?
Vem får rollen i Apornas planet? Roddy McDowall! Jag är bättre!
- Jag är bättre än Charlton Heston! - Och din matta är bättre.
Du kan flyga till Persien på den.
- Ska vi berätta var vi är imorgon? - Ja, de vill veta.
Imorgon, mina smulor, ska vi göra en fantastisk resa.
men du behöver inte packa, för vi ska resa i själen.
Vi ska korsa Atlanten och landa i England. Där jag kommer från.
- Kommer du från England? - Det är ett fint land.
- Känner du till England? - Det är en ö.
Visst är det en ö. En bedårande sådan.
- De har en drottning och ett kungahus. - Precis som i poker!
- Det är en kåk. - Vissa kort bor inte hemma längre.
Tack vare mobiltelefoner.
Vet du vilket språk de pratar i England?
- Pakistanska? - Ja, i alla fall i vissa affärer.
Men det spar vi tills imorgon, pojkar och flickor.
- Du är skyldig mig en puss, Kovacs. - Du får två.
- Så bra, kära du. - En på kinden.
- Och här är ett apbett! - Din stygga lilla apa!
Det var allt för idag. Hej då.
Bryt!
Det får inte läcka ut. Tack så mycket.
Vi är en dundersuccé! Etta i vårt segment.
Ja! Samtal från Detroit, Cleveland, Chicago, Los Angeles...
- Alla vill bli vår partner. - Hollywood!
Daniel?
Ja?
- Miranda. - Fårjag prata med dig?
Ja.
Jag kommer strax. Vänta där.
Välkommen till Euphegenias hus.
Lite dragigt, men... mysigt.
Vad kan jag hjälpa till med?
Först och främst, grattis till showen.
Tack. Du såg genrepet.
Vi har... Barnen har...
Vi har tittat varje dag.
Det är trevligt att veta att de kan se mig varje dag.
Jag vet att det kommer att ta tid att glömma våra gräl.
Och alla hemska saker vi sagt till varandra.
Det... är så tufft.
Men jag vet att vi på nåt sätt kommer klara det.
Men ungarna...
Jag vill inte såra dem.
Så vad vill du att jag gör?
Vill du att jag låtsas att allt är OK? Le falskt?
Du tog barnen ifrån mig, Miranda.
Mina besök är övervakade.
Nån kvinna iakttar mig som om jag vore pervers.
När jag vill krama dem, undrar hon varför. Vet du hur det känns?
Du satt bara där i rätten och lät de avkunna den där hemska domen.
- Jag var arg. - Jaså.
- Du sårade mig! - Du slet bort mitt hjärta!
Du ljög... Men vet du vad? Jag vill inte fortsätta så här.
Vill inte gräla om vem som gjorde vad.
Ända sedan allt det här hände, har jag försökt blivit klok på det.
Och innerst inne vet jag att barnen var gladare
när Mrs Doubtfire fanns i deras liv.
Ja?
Hon... tog fram det bästa hos dem.
- Hon tog fram det bästa hos dig. - Och dig.
De saknar henne så mycket.
- Vad vill du säga? - Daniel, ungarna behöver dig.
Jag behöver dem.
Imorgon får vi besök av Frank, en sminkör.
Knack, knack på dörren.
Vem kan det vara?
Herr Strössel, pojkar och flickor!
Vad har du till mig idag?
Mrs Doubtfire, jag har ett brev från Katie...
Det är den nya barnvakten.
Kom! Upp med er!
Skynda er.
Allt kommer att bli bra.
Chris, vänta där. Allihopa.
Pappa!
Hej.
- Vad är det här? - Jag ska hämta er.
Er pappa ska se efter er några timmar efter skolan varje dag.
Är det sant?
Vad säger domstolen? De där lagarna?
- Fråga din mamma. - Jag tog hand om det.
Inga fler övervakade besök. Inga fler kontaktpersoner.
- Bara oss? - Bara oss.
Gå och hämta herr Björn.
- Hämta era saker. Skynda er. - OK.
- Vill du komma in? - Jag väntar här ute.
OK.
Tack.
Vi ses.
"Kära Mrs Doubtfire. För två månader sen skilde sig min mamma och pappa."
"Nu bor de i skilda hus."
"Min bror Andrew säger att vi inte är en riktig familj längre?"
"Har jag förlorat min familj?"
"Kan jag få mina föräldrar att bli tillsammans igen?"
"Hälsningar, Katie McCormick."
Kära Katie.
En del föräldrar kommer bättre överens när de inte bor ihop.
De bråkar inte hela tiden och är bättre människor.
Mycket bättre mammor och pappor.
Och ibland blir de tillsammans igen.
Och ibland inte.
Och om de inte blir det,
är det inte ditt fel.
Bara för att de inte älskar varann, betyder det inte att de inte älskar dig.
Det finns alla slags familjer, Katie.
En del familjer har en mamma, vissa har en pappa.
Eller två familjer.
En del barn bor hos sina mostrar och fastrar.
En del bor hos sina mor- och farföräldrar.
En del bor i skilda hem och grannskap
i olika dela delar av landet.
De kanske inte ses på flera dar, veckor, månader eller till och med år.
Men så länge det finns kärlek
finns det nåt som knyter oss samman.
Och du har en familj i ditt hjärta för resten av livet.
Vi tycker om dig, smulan.
Du kommer att klara dig fint.
Hej då.
SubRip By Knã