- Bra mark. - Det har det varit.
- Det är det fortfarande. - Buck!
Travis ropar.
Känner jag er?
Det borde du.
Hur miste du armen?
Jag vaknade vid Chickamauga en morgon utan den.
Var det nån som gav dig dåliga kort, Buckaboo?
Har du hittat en enbröstad kvinna-
- eller växlar du snabbt mellan de båda?
Herre min skapare...!
Kom ner därifrån!
Hjälten har återvänt!
Välkommen hem!
- Det är jag - Brian Brown. - Du har polisonger nu!
Tänk att se honom igen...
Varför har du så bråttom?
- Er make... - Vad sa du?
- Han kommer hit. - Vem?
Mr Sommersby.
Gå in med dig!
Dick! Vad gammal du blivit!
Ännu en bra karl som inte jänkarna tagit död på!
Kom och hälsa på Will.
Titta vem jag har med mig - Jack Sommersby.
De skickade hem honom sån från Vicksburg.
Will är hjälte.
Välkommen hem, Jack! Vi tackar Herren för att han skickat hem dig.
Är allt väl med Laurel?
Hon lär få sig en överraskning.
Sex år är lång tid utan att höra något.
Var är han?
Ni är ju bara skinn och ben!
Inte lagade de mat som Esther.
Mr Jack, ni är hemma igen...!
Alla har mist någon.
Ezzel-pojkarna och deras pappa stupade.
De som inte är döda flyttar. Stan håller på att dö ut!
Här finns bara mager jord och ingen som kan bruka den.
Gå och hälsa på din pappa.
Gå nu.
God dag, Robert.
Jag hade glömt hur vacker du är.
Jethro!
Clemmons gris ska allt ätas upp i kväll!
Jag låg i gräset och väntade på att röken skulle blåsa bort...
Och plötsligt... - Tack, älskling.
Plötsligt dök en gevärskolv upp från ingenstans-
- väldigt långsamt, som om jag hade hela dan på mig att fly.
När jag kvicknade till var jag på väg till fängelset i Elmira.
- Det sägs ha varit det värsta. - Jag visste inte ens vad jag hette.
- Vad har hänt med din hand? - En vakt trampade på den.
- Jag kan inte hålla så bra. - En straight flush klarar du väl?
Och andra viktiga saker.
- Vad gjorde far i fängelset? - Svalt och frös, som alla andra.
God kväll.
Ta för er medan det finns något kvar.
Ni minns mig visst inte.
- Joseph. - Joseph!
Jo, jag minns! Pappa gav 100 dollar för dig!
Ska ni inte kliva på?
Ja, okej.
Nej, tack. Vi ville bara hälsa er välkommen hem.
- Masa dig hit nu! - Vi har en present åt dig.
- Starka grejer! - Du har inte kastat vatten än.
- Jag ramlar omkull efter en klunk. - Du är väl sydstatare?
- Umgås inte med niggrerna. - Vi har jagat bort dem.
- Han har livnärt sig på din mark. - Snart flyttar de in i stora huset.
Vad är det med dig?
- Ingenting... - Du är dig inte lik.
Vad gjorde jänkarna med dig?
De slog mig i huvudet.
- Jag älskar dig, din skitstövel. - Nu ska jag dansa med min hustru.
Travis, ta honom.
Låt honom vara.
- Orin. - Ms Laurel.
- Orin, trevligt att se dig. - Välkommen hem!
- Ta dig en flicka och en svängom. - Jag hoppar bättre än jag dansar.
Dick gjorde en bra fot. Den har allt utom tår.
Då behöver man inte vara rädd att bli trampad på dem.
Se upp så ni inte förkyler er, miss Laurel.
Roa er nu.
Ska vi?
God natt.
Vet du var min näsduk är?
- Den var smutsig. Vi brände den. - Satan...!
Jag ville ha kvar den.
- Jag hade den på mig i sex år. - Varför det?
Det var det sista jag fick av dig när jag gav mig av.
- Vad har hänt här? - Det var jänkarna.
De tog bordssilvret, mattorna och det mesta de orkade bära.
Jag lyckades behålla mormors brosch-
- genom att sitta på den, så att säga.
Du sov där borta innan du gav dig av.
- Ja. - God natt.
Godnatt.
Jag svor att om jag lyckades ta mig hem...
...så skulle jag raka av det.
Vill du göra det?
Är du säker?
Är jag hemma?
Okej.
Det är det första jag minns av dig.
När du kom hem från var du nu hade varit, brunbränd och skäggig.
Du såg mer ut som ett vilddjur än en man.
Ville du ha det? Något vilt?
Kanske det, eller kanske bara någon som var lite farlig.
- Lite annorlunda. - Lite rik?
Har man 900 dollar och förlorar 1000 så är man inte rik.
Det var aldrig pengarna.
Kan det inte ha varit kärlek?
Det kunde ha varit det.
Om du hade varit det allra minsta lilla aning snäll.
Vad tycker du?
Jag undrar vem det är som sitter i mitt kök.
Godnatt då.
Godnatt.
Vi måste väl vänja oss vid varandra på nytt?
- Nu ligger du före mig igen. - Inte riktigt.
- Var är han? - Han ville titta på ägorna.
- Risken finns att han ger sig av. - Det skulle han aldrig göra.
Jag har hört att män kommit hem och hittat sina hustrur omgifta-
- och insett att det inte var nåns fel. Hon blev bara kär i nån annan.
Du är sårad och jag önskar att det inte berodde på mig, men...
Vi hade inte hunnit gifta oss. Han är min make och han är här.
Men om han nånsin lyfter sin hand mot dig igen, måste jag göra nåt.
Herre, ta honom till ett bättre ställe-
- där solen alltid skiner och han får större ängar att springa på.
Jack. Vad gör du?
- Inte mycket. Och du? - Rensar lite.
Då kan du ta en paus nu.
- Vi ska inte odla bomull. - Jag har lagt ner arbete här.
Med dig och fyrtio slavar till skulle det kanske gå.
Kallar du mig nigger?
För fan, Orin...!
Jag vet vad du har gjort och jag är mycket tacksam.
- Det har inte varit för din skull. - Hon har gjort sitt val.
Nej, hon hade inget val.
Om det varit tvärtom, och det var dig hon ville ha...
...hade nog inte jag stannat kvar och tittat på. Inte jag, inte.
Du brukar ju aldrig stanna heller.
Vi skulle gifta oss nästa år om du inte kom tillbaka.
Han har lagt ner mycket arbete här, så var snäll mot honom.
- Tänk dig att du var i hans skor. - Skor...
Det är ju svårt för honom att vara så nära inpå...
Kom han så här nära?
Det gjorde han väl.
Kysste han dig...? Inte?
Ville du att han skulle göra det?
- Jag vet inte. - Vet inte?
- Ville han kyssa dig? - Det gjorde han nog.
Jag ska ha lite socker...
- Varför gjorde han det inte? - Jag sa aldrig att han fick.
- Sa du att han inte fick? - Nej.
Få se nu... Han ville, men du visste inte.
Han frågade inte och du sa inget. Han lät bli och du blev inte kysst.
Men han är inte här - det är jag och jag vill...
...så jag går och frågar honom.
Jag ska fråga Orin om jag får kyssa min hustru.
Sluta!
Ni har ett mycket vackert leende, mrs Sommersby.
- Det hoppas jag få se mer av. - Det kommer du att få.
- Var hittade du den? - Den låg i kofferten.
Minns du? Den sydde du under hela vår första månad som gifta.
Sen visade den sig vara för liten.
Du slängde ner den där och sa att du aldrig tänkte sy nåt mer.
- Hur kan du minnas det? - Jag har glömt mycket viktigt.
Annat tänker jag ständigt på.
- Vad gör du? - Upp med armarna.
Den har legat där i nio år. Den behöver tvättas.
Minns du när vår son blev till?
Den natten...
Du var full.
Jag är ledsen.
Efter det ville du aldrig ha mig.
Det känns väldigt annorlunda nu.
Vill du sova i det andra rummet?
Nej.
Bra.
Vad är det?
Jag minns inte hur jag var tillsammans med dig.
Hur jag ska vara...
Det behöver du inte komma ihåg.
Jack...
Säg det en gång till.
Jack.
Åh Jack. Jack.
Nu åker vi in till stan och köper skor!
- Måste jag? - Vi kan städa hönshuset i stället.
Kom nu.
Vart är vi på väg?
- Jag får inte köra för mamma. - Ja, henne måste vi ju lyda.
Säg "ha".
Högre.
Säg det till honom i stället.
En gång till.
God morgon.
Du är riktigt duktig.
Här hänger många döda mäns fotspår.
Där är den.
Jag är glad att du inte följde dem.
Du kommer att se bra ut igen när skägget väl växt ut.
Det är något med skägg som gör att en mans läppar ser mindre ut.
- Det var som tusan...! - Foten har krympt!
Den är två storlekar mindre.
Den är inte min. Du måste ha varit full.
Jag har ju skrivit namnet här. Hur sjutton kan det ha hänt?
Vet du vad jag ser...? Framtiden.
- Tobak?! - Att röka eller odla?
Tobak kan inte odlas så långt norrut.
Jo, det går...!
Burleytobak. Den är efterfrågad och vi kan odla den.
Har du nånsin gjort nåt på åkrarna förutom sparkat folk i baken?
Nej, men jag sköt heller inte nån förrän jag blev tvungen.
Vill ni höra vad jag har att säga?
Här är mitt erbjudande:
Alla får en bit av min mark.
Ni får redskap, gödningsmedel och ni får behålla halva skörden.
Jag tar resten och betalar av mina lån.
När jag är skuldfri får ni köpa marken ni brukat till ett skäligt pris.
Tänker du sälja din egen mark?
- Din far hade hellre dött. - Det gjorde han ju också.
Hur länge har du arrenderat mark?
15 år! Har du nånsin fått chansen att äga den mark du brukat?
- Icke! - Men nu har du chansen. Ta den.
Vill ni andra vara med?
- Skulle de som brukar marken... - Tala högre.
Får de som brukar marken köpa den?
Ja.
Även färgade?
Ingen ockuperar min mark. De som vill stanna måste betala.
Jag tänker inte bo granne med niggrer!
Jaså, inte?
Var hade ni då tänkt bo? På fattighuset?
- Hellre det! - Vi tar hand om de våra!
Tar du hand om henne? Arbeta 12 timmar för dig och sen för henne!
Jag har en fråga. Tobaksfrön...
De är värda 2 000 gånger sin egen vikt i guld.
Du har inga kontanter, ingen säkerhet.
Hus och mark är belånat. Du har inga redskap.
- Hur ska du köpa tobaksfrön? - Det stämmer.
Tack för att du tog upp det, Orin. Jag skulle just komma till det.
Det väntar vi på! Skulle fröna falla ner från skyn?
Alla sitter vi på en sparad slant...
Det kommer man ingen vart med, men om vi lägger ihop allt-
-då har vi något!
Det kan ju bli en början till något. Jag ser ingen annan lösning!
Vill du ha sedlarna på utedasset?
Jag ser ingen annan lösning!
- Vill du att jag ska sälja min arm? - Hör på mig nu...!
Jag har en brosch värd 1 000 dollar.
Den har tillhört släkten i hundra år, men jag kan inte äta den.
Om nån av er har en bättre idé så behåller jag gärna broschen.
Ni kanske tror att jag gör det för att han är min make. Då har ni fel.
Syftet med den här idén är inte att göra Jack Sommersby rik.
Det är för allas vår skull.
Jag tror att det skulle kunna lyckas. Tror inte ni det?
Det tror jag.
Tack, John.
- Jag skriver som en kråka. - Inte illa med vänster hand.
Min namnteckning är det i alla fall.
- Hoppas du får nåt för den. - Det blir många frön.
Så vacker! Det lär ni inte ångra.
Jag ångrar mig redan.
Sluta skjuta på kycklingarna.
Vad har vi här, då?
Nåt sånt har jag aldrig sett förr.
Farmor fick den i bröllopspresent av sin far som var hantverkare.
- Hur många tunnland vill du bruka? - Jag hade tänkt mig tio.
Står det att vi får köpa?
Ja sir.
Ni kommer väl tillbaka?
- Gud vare med dig. - Tack.
Ta hand om din mor.
Bye.
- Sir? - Ja.
Den är väldigt vass.
Tack ska du ha. Jag ska se till att få bra betalt för den.
Farväl.
Sätt fart.
Vi ses snart!
Hejdå.
Ni tar den här sidan. Vi tar den här sidan.
Okej, kom igen.
Var försiktig med stenarna, är du snäll.
- Nu måste vi börja så snart. - Han kommer.
Hur vet vi vad som är sanning?
Bibeln säger: "Av deras frukt skolen I känna dem."
Ett gott träd bär god frukt, ett dåligt träd-rutten.
Ni behöver inte undra vilket det är.
Ni behöver bara titta, så vet ni.
Fråga henne.
- Har ni hört något? - Nej, inte än.
Snälla Clarice...!
Var kom du ifrån?
- Blev det ett bra pris för kniven? - Det blev över till att köpa honom.
Nu blir mamma glad.
Hej.
Var har du hållit hus?
Jag fick ta mig ända till Virginia!
Men jag fick tag i dem!
Får jag se.
- Det ser inte mycket ut för världen. - Fröna eller jag?
Titta på dem.
- Titta själv. - Var försiktig.
Var har du varit?
Nu lägger vi dem att sova.
Lugnt och försiktigt.
- Förlåt. Gjorde jag dig illa? - Nej.
"Hektor satte hjälmen på huvudet."
"Som en stjärna strålade den."
"Och ur skidan han drog sin faders svärd-
-tungt, väldigt och kraftfullt."
- När ska han skjuta greker? - Det kommer senare nånstans...
Känns det bättre i ryggen nu?
- De borde ha kommit längre. - Bomullen har tagit all näring.
Vi behöver gödningsmedel.
Hela huset håller på att rasa.
- Vad skrattar du åt? - Oss.
Jag tänkte på hur vi var förr - rika och dumma.
Tala för dig själv.
Nu rasar huset, vi är barskrapade och jag har aldrig varit så lycklig.
Du har verkligen förändrats.
Till det bättre?
Så mycket till det bättre att jag blir rädd ibland.
Du läste aldrig Homeros förr.
Det var en man som jag satt i fängelse med i Elmira.
Han hade varit lärare och hade ett gammalt slitet exemplar av Iliaden.
Han brukade läsa för oss.
Jag fick den.
Jag läste för de andra sedan han dött.
Vad hände?
Han dog, bara.
Du behöver inte berätta.
Bryt av den.
Ser du blommorna? Allihop ska bort.
Varenda en.
Och skotten, de måste också bort.
Du skulle använda gödningsmedel på åkern, Jack...!
- När? - I september, kanske i augusti.
- Det här har ni känt till ett bra tag? - Kanhända.
Varför sa du inget?
Gå nu, jag måste få vila.
Kom nu, mr Jack.
Joseph.
- Vad är det? - Jag tror det är en svärmarlarv.
Svärmarlarver...
De är ju överallt...!
De kommer att äta upp allt för oss.
- Vet du hur man får bort dem? - Nej, sir.
Men mr Orin kanske vet.
- Honom frågar jag inte. - Ni måste.
- Hur står det till? - Inte vidare bra. Och ni?
- Hade jag arbete, vore det bra. - Ja, det finns det gott om här.
Är det här Jack Sommersbys ägor?
Är han här?
Vill ni känna på den här?
Vilka var det?
- Vilka? - Männen på åkern.
- Jag vet inte. - Vad ville de?
- Bråka. - Om vadå?
- Vad spelar det för roll?! - Jag såg dig ju...!
Glöm det! Larverna äter upp skörden! Oroa dig för dem i stället!
Finns det vatten här i närheten?
- Har ni vatten? - Ni tycks ha fått problem med nån.
Du har visst problem.
Du får fortsätta plocka av dem och sen gör man så här...
Vi fyller upp en tunna som alla kan ta ur-
-och sen blandar jag till mer.
Och det håller dem borta...?
- Vad är det i? - Såpa.
Hamilton Sayer gav mig receptet.
- Han som har mark vid kyrkan... - Jag ska tacka honom när vi ses.
Ta den här så tar jag den.
Det är inte färdigt förrän alla är döda.
Tack!
- Vad är det? - Säg åt henne att gå först.
I sex år har jag arbetat här... för din skull.
Någon hävdar att han är din make. Du säger åt mig att kliva åt sidan.
Och det gör jag... Jag förtränger alla mina känslor, för din skull.
Sen träffar jag några vandringsmän som sökt arbete här.
En av dem hade knivsår på halsen.
Nån som sa sig vara Jack hade försökt döda honom-
- eftersom han visste att det inte var Jack.
Den riktige Jack blev skjuten i bröstet. Han såg inget ärr.
Och alldeles nyss visste han inte vem Ham Sayer var.
Den bäste vän han någonsin haft! Visste inte vem det var...
Men det har väl du känt till hela tiden...
Oss lurade han, men inte dig.
Varför gjorde du det, Laurel?
Varför bjöd du in honom i ditt hus, till din säng?
Varför bär du hans barn när jag inget hellre ville än att hedra dig?
Du lever i synd, Laurel Sommersby. Hör du vad jag säger?
Du och ditt barn riskerar att förbannas i all evighet!
- Gå härifrån! - Kom med här...
Det är ett tecken på den ruttenhet som härjar här!
Gå härifrån!
Ta dina lögner och förbannelser med dig!
Titta, så vet du...!
Vem tror du att jag är?
Vad?
Jag vill veta en sak.
Vem du än tror att jag är...
- Älskar du mig? - Du är full.
Jag vet, men det hör inte hit.
Jag älskar dig. Älskar du mig?
Då skulle du lämna mig ifred!
- Det tänker jag inte göra. - Det hade Jack gjort! Är han död?
Du har väl dödat honom och lämnat honom i nåt dike!
Jag står här. Lite tilltufsad, kanske...
- Sluta! - Du väcker pojken.
Du gör mig tokig!
Ut ur mitt hus!
Jag går inte.
Nu är jag hemma för gott.
Du är inte min make.
Må Gud döda mig här och nu om jag inte är det.
Låt det brinna!
- Vilka är ni?! - Den vita kamelians riddare.
Vi är Guds hand, han är våra ögon, vi är hans hämnd!
- Varför har han misshandlats? - Ni bröt mot lagen, han straffades.
- En nigger får inte äga mark! - Han äger det han betalar för.
Har inte vi setts förr?
- Ni arbetar hos mig. - Är inte ni lärare i Clark County?
Ni borde klippa större hål i lakanet så ni ser vem ni har framför er.
Din husbonde lyssnar inte! Ska jag skjuta dig så han hör bättre?
Ni har geväret - Ni gör vad sjutton ni vill!
Kriget är slut. Gör det inte.
- Skjut om han inte släpper! - Jag har honom på kornet!
- Jag skjuter inte en vit man. - Buck, vad fan gör du här?
Vad var det jag sa!
- Miss Laurel! - Mamma!
- Är det fortfarande min mark? - Det du betalat för är ditt.
Jag har betalat.
Jag blev rädd. De såg ut som spöken. Blev far också rädd?
Ja, det blev jag verkligen, men det var bara män.
- De kanske inte ens var det. - Kommer de inte tillbaka?
Vi är ju inte rädda längre, eller hur? Nej, det är vi inte!
Nu läser vi vidare. Här kommer stället där de skjuter grekerna.
Den här delen tycker jag också om. "Trojanerna...
Trojanerna rusade, likt vilda lejon, ombord på de grekiska skeppen-
-ty Zeus var med dem.
Deras mod svällde som segel om morgonen.
Benen kändes inte längre trötta.
Deras väldiga sköldar kändes lätta att bära.
Och de visste att de skulle segra."
Du dödade hunden.
Stackars Jethro.
För honom var du en främling.
Du blev tvungen att döda honom.
- Fin fackla. Är den från igårkväll? - Vem är du, din jävel?
Berätta, annars sätter jag eld på ladan.
Den hon ville ha.
Du är en lögnhals och en tjuv.
Och du är en feg hycklare som gömmer dig bakom ett lakan.
Sir...
Mamma ska föda.
- Jag får gratulera. - Tack.
- Vad har du råkat ut för? - Jag ramlade. Det är ingen fara.
- Får jag hålla henne? - Ja.
Hon får heta Rachel, efter din mamma.
- Vet hon att jag är hennes pappa? - Det gör hon säkert.
Hur smakar det?
Milt och fint.
Hur mycket tror ni att vi kan få?
Jag blir nöjd om vi får åtta dollar per skålpund.
Räcker det till en ny kyrkspira?
Sannerligen säger jag eder:
Den som icke tager emot Guds rike såsom ett barn-
-han kommer aldrig ditin.
Och han tog dem upp i famnen...
...lade händerna på dem och välsignade dem.
- Vad ska barnet heta? - Rachel Caroline.
Rachel Caroline, jag döper dig-
- i Faderns och Sonens och den Helige Andes namn.
John Robert Sommersby?
- Sheriffen. Vi har order att häkta er. - För vad?
För mordet på Charles Conklin.
Fem minuter, mrs Sommersby.
Du måste berätta för mig. Vad du än svarar så stödjer jag dig...
...bara du talar sanning.
Har du gjort det?
Nej, det har jag inte.
Då så... Då går jag och packar.
- Vi följer med dig, Jack! - Tack ska ni ha.
De är så rädda att de satt på mig handbojor.
- Du är en bra karl! - Vi tror på dig!
- Jag har alltid velat se Nashville! - Skönt att ha dig med.
Jag begriper inte varför ni häktar honom!
- Ni lovar väl att komma tillbaka? - Ja, då. Vi kommer tillbaka!
- Vi kommer om två dar! - Vi ses i Nashville!
Stå upp.
Domare Barry Conrad Issacs leder förhandlingarna.
Alla som har något att tillföra målet kan träda fram.
Vi satt och spelade poker och Charlie, mr Conklin-
- såg Sommersby dra ett kort underst i leken.
- Han kallade honom falskspelare. - Vad hände när ni hade gått ut?
Conklin slog Sommersby i magen.
Han föll ihop som en säck potatis.
Sommersby reste sig med dragen revolver.
Charlie skrek: "Skjut inte, Sommersby!"
Men han sköt kallblodigt ner honom och sprang därifrån.
Är den man ni kallar Sommersby här i rättssalen?
Där är han.
För in i protokollet att vittnet har pekat ut den tilltalade.
Jag stod mittemot. Jag såg inte så bra för det var rätt mörkt.
Jag såg en man som låg på marken.
Han reste sig och då såg jag revolvern.
Jag hörde den andre mannen säga: "Skjut inte, Sommersby!"
Då sköt han och mannen föll omkull.
"Skjut inte, Sommersby..."
- Såg ni honom skriva i liggaren? - Ja.
Är det hans namnteckning?
- Ja. - Var hans hand skadad?
Nej.
Jag ber juryn titta på hotelliggaren-
- och jämföra Sommersbys namnteckning med en lånehandling-
- som mr Sommersby skrivit under sju år tidigare.
Namnteckningarna är tveklöst identiska.
Rätten ajourneras till i morgon kl. 09.00, då vi ska höra försvaret.
Res er.
- Hur gick det? - Bra.
Den här vägen, mr Sommersby...
Jag vet vad du tänker.
- Vad gör du här? - Vakar över dig.
- Det behövs inte, tack. - Det är troligt att han blir hängd.
Jag kan förhindra det.
Hurdå?
Du måste berätta vem du är. Då måste de släppa dig.
- Det kan jag inte. - Jo.
Vem ska jag säga att jag är?
Den du är.
- Vill du verkligen veta det? - Ja.
- Är du säker på det? - Ja.
Jag är...
...Jack Sommersby. Angenämt.
Vad har jag gjort?
Din envisa dåre! Du ska inte få göra så här!
Jag antar erbjudandet.
- Mr Webb... Kan försvaret börja? - Ja, herr domare.
Vi kallar vårt första vittne, mrs John Sommersby.
- Vad ska det här föreställa? - Lägg vänster hand på bibeln.
Svär ni att säga sanningen och ingenting förtiga?
- Ja. - Varsågod och sitt.
- Uppge ert namn. - Mrs John Sommersby.
Här är liggaren och lånehandlingen som lagts fram som bevis.
- Känner ni igen namnteckningen? - Ja, det är min makes.
- Kan ni peka ut er make för oss? - Nej, det kan jag inte.
- Och hur kommer det sig? - Därför att min make inte är här.
- Protest! Protest! - Webb!
- Det här är ju absurt! - Tystnad!
- Kom hit, Webb! - Sitt ner.
- Gör det inte! Du är inte tvungen. - Sitt ner annars får nån hjälpa er!
Det är ett teatraliskt påhitt av försvaret för att orsaka förvirring!
Ogillas... för ögonblicket.
Påstår ni att den tilltalade inte är er make?
Så tydligt jag kan.
Påstår ni att han är en bedragare?
- Ja. - Det här är absurt, herr domare!
Må så vara-
- men vi kan inte åtala en man för brott belagt med dödsstraff-
-om han inte är mannen i fråga.
- Fortsätt, mr Webb. - Tack, herr domare!
Hur insåg ni att han inte var Jack Sommersby?
Småsaker... Han såg annorlunda ut, men det gjorde många efter kriget.
Det var mycket han inte mindes. Hunden kände inte igen honom.
- En hund, herr domare...! - Bifalles.
Han nämnde aldrig sin far, som Jack älskade över allt annat.
- Ska vi kanske komma nån vart...! - Fortsätt.
Och senare, när vi var... intima med varandra-
-så visste jag att det inte var Jack.
- En kvinna känner igen sin make. - De flesta män vill nog tro det.
När ni insåg att det inte var er make-
-varför lät ni då folk tro det?
Folk tror det de vill tro.
Alla ville att Jack skulle vara i livet.
När han dök upp och var så lik, var det inte svårt att spela med.
Men vissa saker röjde honom.
Mr Mead, skomakaren, märkte att hans fötter var mindre än Jacks.
- Jag råkade bara ta fel läst! - Några män sökte arbete hos oss.
De hade deltagit i kriget och visste att Jack blivit skadad...
Varför säger hon så?
Det vet jag inte.
Berätta vem far är.
Gå tillbaka nu.
Jack - vem han nu är - drog kniv så de inte kunde avslöja honom.
Jag har här en skuldsedel-
- som ger en mr Joseph köprätten till mark-
- med den tilltalades namnteckning. Är det er makes?
Nej, han kunde inte skriva likadant så han låtsades ha skadat handen.
Vittnet vill ju rädda sin make! Jag yrkar på att vittnesmålet strykes!
Kan ni styrka vittnets påståenden?
Ja, herr domare.
Försvaret kallar Matthew Folsom.
- Vilket är ert yrke? - Jag har en gård i Clark County.
- Ser ni den tilltalade? - Ja.
- Kan ni identifiera honom? - Ja, han heter Horace Townsend.
Horace Townsend...! Hur känner ni den tilltalade?
Han var lärare i Redthorn ett tag. Han undervisade mina barn.
Fortsätt, är ni snäll.
Han fjäskade till sig jobbet.
Han kände till en massa fina saker och litteratur.
Han övertalade oss till att bygga en ny skola.
Vi gav honom allt vi hade, över 1 200 dollar.
Han stack med alltihop.
Mr Folsom, är ni riktigt säker på att detta är Horace Townsend?
O, ja. Det är många hemma som vill se fege Horace bakom galler.
Tack, mr Folsom.
Han gjorde visst nån tös med barn och stack. Tog värvning, stack igen.
Därför kallas han fege Horace. När våra pojkar var i underläge-
- deserterade han rätt och slätt. Jänkarna hittade honom i buskarna.
Sen vet vi inget mer, men jag kände igen honom direkt.
Jag menar att den där mannen är en lögnhals, tjuv och desertör-
-och han heter Horace Townsend.
Försvaret har bevisat att det här rör sig om orättmätigt gripande...
- Får jag yttra mig? - Nej.
- ...och yrkar på ogiltigförklaring! - Får jag yttra mig utan advokat?
- Ni är avskedad. - Rättegången ogiltigförklaras ändå.
Mr Webb påstår att jag är nån annan. Vad kan jag vinna på det?
Ert liv.
Utan mitt namn har jag inget liv.
Då så... Fortsätt.
Tack, mr Webb.
Tack.
Mr Folsom...
Ni har sagt att ni kände igen mig direkt.
Har vi träffats sedan ni påstår att jag bodde i Redthorn?
Det tror jag inte.
Det tror jag.
Sist vi sågs satt ni på hästryggen utklädd till säng.
Brände inte ni och era vita riddare ett kors utanför mitt hus?
Misshandlade ni inte en svart man för att han köpt mark?
Nej!
Siktade inte er ledare mot mig...
...och sa att ni var "den enda sanna lagen i Tennessee"?
Ni erkänner inte den här domstolen alls!
- Det är därför ni ljuger om mig. - Det är ni som ljuger!
Ni vill bara hindra mig från att sälja mark till en färgad man...
- ...som då skulle bli er jämlike. - Må ni hamna i helvetet!
- Håll tungan i styr i min rättssal. - Ni gör detsamma i min närvaro!
När jänkarna gett sig av-
- är ni tillbaka på åkern där ni hör hemma!
Mycket möjligt-
- men nu är ni skyldig till lagtrots och döms till 30 dagar i arrest.
- Döma mig?! Krullhåriga djävul! - 60 dagar!
- Visa mr Folsom till vår enkla vrå. - Ni ska dö!
Juryn ska bortse från vittnesmålet.
Mr Towns...
- Hur ska jag tilltala er? - Jack Sommersby.
Kan ni bevisa det påståendet?
Hur många av er bor i Vine Hill?
Hur många svär att jag är Jack Sommersby?
Vi kan kalla dem en och en eller, om ni vill, så kan vi...
...kalla mrs Sommersby igen och ta reda på hur det ligger till.
Du anser att jag inte är din make.
- Det är du inte. - Men du lät alla tro det.
- Varför det? - Jag ville också tro att du var det.
- Varför det? - Jag var utarbetad och ensam.
Jag ville inte att min son skulle växa upp utan en far.
Jag förstår. Du var alltså tveksam redan från första stund?
- För att jag var elak mot dig? - Nej, det var ditt misstag.
Jack sa aldrig ett vänligt ord.
Protest! Vad ska detta föreställa?! Det här är en mordrättegång!
En man åtalas inte för mord när det råder tvivel om hans identitet.
Sitt ner.
Fortsätt.
Men jag måste varna er: Ni gör det på egen risk.
Laurel... Nu är alla helt förbryllade.
De har ju känt dig ända sen du var liten.
De vet inte allt om dig, men väl vad du inte skulle göra.
Du skulle inte tillåta kontrakt med någon som inte var Jack.
Då vore kontrakten värdelösa.
De skulle alltså inte äga ett dugg.
- Har du tänkt på det? - Nej, jag...
Tänk på våra barn.
Har du tänkt på dem? Om jag inte vore Jack, vad är då de?
Tänk på lilla Rachel. "Oäkting" är inget vackert ord.
Är det det du vill?
Och du själv?
Tänkte du bara åka hem med din oäkting och din tjuv till älskare?
Tänkte du säga att du ljugit för dem hela året?
- De vet att du inte skulle göra så. - De kanske inte känner mig så väl.
Nu känner ingen nån av oss!
Vi vet båda att du inte är Jack!
Alla här vet vem jag är! Jag vet! Alla tycks veta utom du och Orin.
- Har du gjort upp något med Orin? - Var inte fånig...!
Han kommer hit med ett kräk i lakan-
- som påstår att jag är nån annan! Vad vill han ha i utbyte?
- Sluta. - Berätta vad du har lovat honom!
Att allt skulle bli som det var innan du kom.
Att allt skulle bli som förut...
Men du skulle vara förlovad med en man du inte älskar.
Jag skulle vara en usling vid namn Townsend, i fängelse för bedrägeri.
- Då skulle du inte bli hängd. - Jag skulle ändå vara död redan.
- Håller du av mig? - Ja visst.
- Varför gör du då det här? - För du är inte Jack Sommersby.
- Hur vet du det? - Jag känner igen min make.
- Du har inga bevis. Ingen tror dig! - Jag litar på mina känslor!
Det är det enda viktiga... Gud, vad hårdnackad du är!
Och du är en envis idiot! Varför låtsas du vara Jack?!
Hur vet du att jag inte är det?! Hur vet du det?!
Därför att jag aldrig älskade honom som jag älskar dig.
Låt ditt hjärta svara...
Är jag din make?
Ja.
Tack.
Inga fler frågor.
Mr Dawson...
Ni kan gå ner.
- Har ni fler vittnen? - Nej.
Var snäll och kom fram.
Nu när ni har styrkt er identitet kan inget tvivel råda om er skuld.
Har ni inget mer att tillägga i den frågan?
Mrs Sommersby?
Vad står det?
Hur mycket fick vi?
Jag sa åtta...
...hoppades på tio, och fick tolv.
Hur mycket fick vi för hela skörden?
- Lite drygt 10 000 dollar. - Herre min skapare!
Dansa runt! Ta några glädjeskutt!
Vi lyckades!
- Hur mår barnen? - Bra. Rachel är riktigt knubbig.
Robbie?
Det är svårt för honom.
Han förstår inte. Inte jag heller. Vad ska jag säga till honom?
- Att hans pappa inte dödat någon. - Horace Townsend, då?
Horace Townsend...
Jag kände Horace Townsend. Väldigt väl.
Allt de sa om honom i rätten...
Det var sant.
Jag hatade honom.
Enda gången han hade tur var när han åkte i fängelse-
- med nån som såg ut precis som han.
De kunde ha varit bröder och var det antagligen.
Efter fyra år i fängelsecellen visste de allt om varandra.
- Men han är död nu. - Vem?
- Horace. - Men du dödade honom inte?
Nej.
Han blev knivhuggen samma kväll han dödade Conklin.
Han förblödde.
Jag begravde honom på en kulle.
Du begravde Jack, menar du väl?
Jag begravde Horace.
- För gott. - Det måste du berätta för domarn.
Han kommer att förstå!
Vill du hålla om mig, ska det vara i dag och alla andra dagar!
Visa att du älskar mig! Var en far, åldras med mig! Det är kärlek!
- Tror du inte jag vill det?! - Följ med hem.
Om jag är Townsend så har vi inget hem!
- Det struntar jag i! - Inte jag! Jag vill inte vara han!
Dör du hellre?!
Jag är hellre hemma.
Kan du få ut Jack Sommersby så följer jag med.
Jag kan inte övertala dig...
Anar du hur många nätter jag låg vaken...
...och bara tittade på dig?
Och tänkte...
"Vilket under att jag är här."
Jag undrade vad jag hade gjort för att förtjäna att få vara hos dig.
Det gör jag fortfarande.
Att vara din make...
...är det enda jag nånsin gjort som jag är stolt över.
Det är ont om tid. Tog du med den?
Jag strök den fyra gånger...!
Den är alldeles skrynklig.
Den ser hemsk ut.
- Jag darrar. - Jag gör det.
Det är för din skull.
Om jag vet att du är där så klarar jag det.
Be mig inte om det...! Jag vägrar se dig dö.
- Det är dags. - Vänta!
- Jag beklagar. - Ta den här, i nöd och lust.
Förlåt "nöden".
Det var alltid du!
Det visste jag från första stund. Det var alltid du, min älskade...!
Gud signe dig!
"Ni, John Robert Sommersby-
- har förklarats skyldig till mordet på Charles Conklin-
- och döms härmed till döden medelst hängning.
Domen verkställes omedelbart. Må Gud ha förbarmande över er själ."
Han har visat mig sin kärlek och därför befriar jag honom.
Jag skall upphöja honom ty han har känt mitt namn.
Då han kallar, skall jag svara. Jag är med honom i motgång.
Jag skall befria honom, hedra honom och visa min frälsning.
Gud vare med dig.
Ursäkta mig.
Jag är inte beredd.
Laurel!
Jack! Här är jag!
Älskad make God far
och invånare i Vine Hill