Päivää. Minä olen Forrest. Forrest Gump.
Otatteko suklaakonvehdin?
Minä voisin syödä näitä vaikka miljoonia.
Äiti tapasi sanoa: "Elämä on kuin suklaarasia -
koskaan ei tiedä, mitä saa."
Nuo ovat varmasti mukavat kengät.
Niillä voi kulkea koko päivän ihan kevyesti.
- Minäkin haluaisin tuollaiset. - Minun jalkojani särkee.
Äiti tapasi sanoa -
että kengät kertovat paljon ihmisestä.
Minne he ovat menossa, mistä tulossa.
Minulla on ollut monet kengät.
Jos oikein yritän -
muistan varmasti ensimmäiset kenkäni.
Äiti sanoi, että ne veisivät minut minne vain.
Ne olivat taikakenkäni.
Voit avata silmäsi, Forrest.
Kävelehän vähän.
Miltä ne tuntuvat?
Hänellä on erittäin vahvat jalat, rouva Gump.
Selkä vain on kiero kuin poliitikko.
Mutta senhän me korjaamme.
Äiti nimesi minut sisällissodan sankarin -
kenraali Nathan Bedford Forrestin mukaan.
Äiti sanoi, että olimme sukua.
Kenraali perusti seuran nimeltä Ku Klux Klan.
Heillä oli viitat ja lakanat -
ja he esittivät kummituksia.
He pukivat hevosilleenkin lakanat ja ratsastelivat ympäriinsä.
Niin sain nimeni. Forrest Gump.
Äiti sanoi, että Forrest muistuttaisi siitä -
että joskus jokainen tekee hullulta tuntuvia asioita.
Anna minä autan. Tähän suuntaan.
Mitä te toljotatte?
Ettekö ole ennen nähneet poikaa, jolla on jalkatuet?
Älä anna kenenkään väittää, että he ovat sinua parempia.
Jos Jumala olisi halunnut kaikista samanlaisia -
kaikilla olisi tuet.
Äiti osasi aina selittää asiat niin, että ymmärsin ne.
Asuimme kantatie 17:n varrella -
Greenbow'n liepeillä Alabamassa -
Greenbow'n piirikunnassa.
Talo oli ollut äidin suvulla siitä asti, kun isoisän isoisän isoisä -
tuli meren yli tuhat vuotta sitten tai jotain.
Meillä oli monta tyhjää huonetta -
ja äiti päätti vuokrata niitä lähinnä matkaajille -
jotka tulivat Mobilesta, Montgomerysta ja muista paikoista.
Niin me saimme rahaa. Äiti oli fiksu nainen.
Muista, mitä sanoin.
Sinä et eroa muista mitenkään.
Kuulitko, Forrest? Sinä olet ihan niin kuin muutkin.
Et eroa muista.
Poikanne on erilainen. Hänen ÄO:nsa on 75.
Kaikki me olemme erilaisia.
Äiti halusi minulle hyvän koulutuksen -
ja vei minut Greenbow'n kouluun.
Tapasin siellä rehtorinkin.
Näytän teille jotain.
Tämä on normaalia. Forrest on täällä.
ÄO:n on oltava vähintään 80 koulunkäyntiä varten.
Hänen on mentävä erityiskouluun.
- Hänellä on siellä hyvä olla. - Mitä normaali muka tarkoittaa?
Hän voi olla hitaanpuoleinen, mutta minun Forrestini -
saa samat mahdollisuudet kuin muutkin.
Häntä ei kouluteta suojatyöhön.
Kysymyshän on viidestä mitättömästä pisteestä.
Keksimme varmasti jotakin.
Koulujärjestelmämme on edistyksellinen.
Kukaan ei saa jäädä muista jälkeen.
Onko herra Gumpia olemassa, rouva Gump?
Hän on lomalla.
Sinun äitisi suhtautuu vakavasti koulunkäyntiisi.
Sinä et taida paljon puhua.
"Viimein hänen oli pakko yrittää. Se näytti helpolta -
mutta mitä tapahtuikaan..."
- Mitä loma tarkoittaa? - Lomako?
Se, missä isä on.
Loma on sitä, että lähtee jonnekin eikä palaa koskaan.
Voisi kai sanoa, että me olimme aivan yksin.
Mutta ei se haitannut. Talo ei ollut koskaan tyhjä.
Väkeä tuli ja meni koko ajan.
Ruoka on valmista!
Välillä meillä oli niin monta vierasta -
että joka huoneessa oli matkalainen.
Heidän omaisuutensa oli kapsäkeissä, hattulaukuissa ja näytelaukuissa.
Forrest, syömään!
Kerran eräällä nuorella miehellä oli kitarakotelo.
Forrest, et saa häiritä häntä.
Ei se mitään.
Näytän hänelle pari juttua kitaralla.
Ruoka on valmista, jos teillä on nälkä.
Hienoa. Kiitos, rouva.
Näytä vielä se äskeinen. Vähän hitaammin.
Se kitara kuulosti mukavalta.
Aloin liikkua musiikin tahtiin ja heiluttaa lanteitani.
Yhtenä iltana olimme ostoksilla -
ja kuljimme kodinkoneliikkeen ohi. Ja arvatkaas mitä?
Tuo ei ole lapsille.
Joitain vuosia myöhemmin se nuori mies, jota sanottiin Kuninkaaksi...
Hän oli laulanut liikaa -
ja sai sydänkohtauksen tai jotain.
On varmasti raskasta olla kuningas.
Toiset asiat muistaa, toisia ei.
- Tee nyt parhaasi, Forrest. - Ihan varmasti.
Muistan ensimmäisen koulumatkani oikein hyvin.
Tuletko kyytiin?
Äiti kielsi menemästä vieraiden kyytiin.
Tämä on koulubussi.
- Minä olen Forrest. Forrest Gump. - Minä olen Dorothy Harris.
Nyt me tunnemme toisemme.
Varattu.
Varattu!
Tähän et voi istua.
Hassua, mitä nuori mies muistaakaan.
En muista syntymääni.
En muista ensimmäisiä joululahjojani -
tai ensimmäistä eväsretkeäni.
Mutta muistan, kun kuulin -
kauneimman äänen koko maailmassa.
Sinä voit istua tähän.
Hän oli kauneinta, mitä olin nähnyt.
Kuin enkeli.
Istutko siihen vai et?
Mikä sinun jalkojasi vaivaa?
Ei mikään, kiitos vain. Minun jalkani ovat ihan kunnossa.
Istuin hänen vieressään -
ja me juttelimme koko matkan.
Äiti sanoo, että selkäni on umpikiero.
Äidin lisäksi kukaan muu ei jutellut kanssani.
Oletko vähän tyhmä?
Äiti sanoo, että typeryys ihmisen tyhmentää.
- Minä olen Jenny. - Minä olen Forrest. Forrest Gump.
Siitä lähtien olimme aina yhdessä.
Kuin paita ja peppu.
Hän opetti minua kiipeämään.
Kyllä sinä pääset tänne.
Minä opetin häntä roikkumaan.
Hän opetti minua lukemaan. Ja minä häntä keinumaan.
Joskus vain istuimme ja katselimme tähtiä.
- Äiti alkaa olla huolissaan. - Jää vielä vähäksi aikaa.
Jenny ei koskaan halunnut mennä kotiin.
Hyvä on sitten.
Hän oli kaikkein paras ystäväni.
Ainoa ystäväni.
Äiti sanoi, että ihmeitä tapahtuu koko ajan.
Kaikki eivät sitä usko, mutta niin on.
Hei, typerys!
Oletko sinä vammainen vai vain tyhmä?
- "Minä olen Forrest Gimp." - Juokse pakoon.
Juokse, Forrest! Juokse!
- Ottakaa pyörät! - Äkkiä!
Varo, typerys, me tulemme! Me näytämme sinulle!
Juokse, Forrest! Juokse!
Älä mene karkuun!
Juokse, Forrest!
Tätä voi olla vaikea uskoa.
Mutta minä juoksin kuin siivillä.
Siitä lähtien minä juoksin aina joka paikkaan.
Poika juoksee kuin hullu.
Minähän kerroin, ettei Jenny halunnut mennä kotiin.
Hän asui ikivanhassa talossa.
Hänen äitinsä meni taivaaseen, kun Jenny oli viisi -
ja hänen isänsä oli jonkin sortin maanviljelijä.
Jenny?
Hän oli hellä mies.
Aina suukotteli ja hyväili Jennyä ja hänen siskojaan.
Yhtenä päivänä Jenny ei ollut koulubussissa.
Miksi et tullut kouluun?
Hiljaa! Isä nukkuu.
- Jenny! - Tule!
Minne sinä juoksit? Tule tänne, tyttö!
Missä sinä olet?
Jenny, missä olet?
Rukoile minun kanssani, Forrest.
Rakas Jumala, muuta minut linnuksi, että voin lentää täältä kauas pois.
Rakas Jumala, muuta minut linnuksi, että voin lentää kauas pois.
Äiti sanoi aina, että Jumala on salaperäinen.
Hän ei muuttanut Jennyä linnuksi -
vaan lähetti poliisin sanomaan -
ettei Jennyn tarvinnut enää asua siellä.
Hän muutti isoäitinsä luokse Creekmore Avenuelle.
Hyvä niin, sillä se oli lähellä.
Toisinaan Jenny livahti illalla ulos ja tuli meille -
koska häntä pelotti. En tiedä, mikä häntä pelotti.
Ehkä hänen isoäitinsä koira. Se oli ilkeä koira.
Jenny ja minä olimme parhaat ystävät koko kouluajan.
- Hei, typerys! - Lopeta!
Juokse, Forrest! Juokse!
- Kuulitko, typerys? - Juokse, Forrest!
Autoon siitä! Hän pääsee karkuun! Vauhtia!
Juokse, Forrest!
Minullahan oli tapana aina juosta joka paikkaan.
En uskonut pääseväni sillä mihinkään.
Kuka piru tuo on?
Hän on Forrest Gump, valmentaja. Kylähullu.
Uskomatonta kyllä, minäkin pääsin opiskelemaan.
Juokse, Forrest!
Juokse!
Juokse! Juokse!
Tyhmin koskaan näkemäni kusipää. Mutta nopea!
Ehkä se johtui minusta, mutta opiskeluaika oli omituista.
Liittovaltion joukot -
tekivät rotuerottelusta lopun Alabamassa.
Kaksi neekeriä aloitti opinnot -
kuvernööri Wallacen asetuttua ensin -
yliopiston oven tukkeeksi.
Mitä oikein tapahtuu?
Nuo apinat yrittävät tänne.
Apinat?
Äiti antaa elukoille aina luudalla kyytiä.
Nekrut, idiootti! Ne haluavat opiskella täällä.
Täällä?
Kuvernööri Wallacen -
tukittua oven lupauksensa mukaisesti -
presidentti Kennedy -
lähetti asevoimat paikalle.
Tässä kansalliskaartin kenraali Graham -
tapaa kuvernööri Wallacen.
Täällä tänään oleva kansalliskaarti -
edustaa liittovaltion joukkoina Alabamaa. He asuvat täällä.
He ovat veljiämme. Voitamme tämän taistelun -
koska havahdutamme amerikkalaiset näkemään vaaran -
joka on tänään kovin selkeä:
maamme liukumisen sotilasdiktatuuriin.
Tämän päivän jälkeen -
rotuerottelu Alabaman yliopistossa on päättynyt.
Opiskelijat Jimmy Hood ja Vivian Malone -
voivat ilmoittautua kesäluennoille.
Pudotitte kirjanne, neiti.
Kuvernööri Wallace saapui, kuten oli luvannut.
Hänen läsnäolonsa esti väkijoukkoa...
- Eikös tuo ollut Gump? - Ei mitenkään.
Oli se, hitto soikoon.
Myöhemmin sen pienen vihaisen miehen mielestä -
oli hyvä idea pyrkiä presidentiksi.
Jonkun toisen mielestä ei ollut. Mutta ei hän kuollut.
- Bussini tuli. - Onko se yhdeksikkö?
- Ei, nelonen. - Oli mukava jutella.
Minä muistan sen. Opiskelin, kun Wallacea ammuttiin.
Oliko se koulu tyttöjä varten vai tyttöjä ja poikia?
Molempia.
En päässyt Jennyn kouluun. Se oli tyttöjä varten.
Mutta kävin siellä aina kun ehdin.
Tuo sattuu.
Forrest, lopeta! Mitä sinä oikein teet?
- Hän teki sinulle pahaa. - Eikä tehnyt! Mene tuonne!
- Billy, anteeksi. - Ala vetää.
Älä viitsi... Odota, Billy!
Ei hän ymmärrä.
Miksi sinä teit sen?
Toin sinulle suklaata. Anteeksi.
Minä menen nyt takaisin.
Katso nyt itseäsi!
Tule.
Onko tämä sinun huoneesi?
Uneksitko sinä koskaan, että mikä sinusta tulee?
Mikä? Enkö minä pysy minuna?
Tietysti, mutta sinä muutut.
Minä haluan tulla kuuluisaksi.
Haluan laulajaksi, kuten Joan Baez.
Haluan olla tyhjällä näyttämöllä. Vain kitarani ja ääneni kanssa.
Minä yksin.
Haluan koskettaa ihmisiä.
Haluan sanoa asioita suoraan yleisölle.
Oletko koskaan ollut tytön kanssa?
Istun niiden vieressä aina köksäntunneilla.
Anteeksi...
- Älä välitä. - Anteeksi.
Ei se mitään.
- Ei se mitään. - Minua huimaa.
Näin ei kai käy köksäntunneilla.
Ei.
Taisin tärvellä kaverisi kylpytakin.
Ei se mitään.
Juokse! Juokse! Juokse!
Pysähdy!
Opiskeluaika sujui nopeasti, koska pelasin paljon jalkapalloa.
Pääsin All-America-joukkueeseen -
ja tapasin presidentin.
Presidentti Kennedy tapasi All-American-jalkapallojoukkueen -
tänään virkahuoneessaan.
Parasta presidentin tapaamisessa -
on ruoka. Pieneen huoneeseen -
on katettu valtavasti ruokaa ja juomaa.
Mutta koska minulla ei ollut nälkä vaan jano -
ja juomat olivat ilmaisia, join ainakin 15 pulloa Dr Pepperiä.
Miltä tuntuu olla joukkueessa?
Se on suuri kunnia.
Miltä tuntuu olla joukkueessa?
Hienolta.
Miltä tuntuu olla joukkueessa?
Hienolta.
- Miltä tuntuu? - Minun täytyy pissata.
Hänen täytyy pissata.
Myöhemmin, ihan syyttä -
joku ampui sen nuoren presidentin, kun hän ajoi autossaan.
Ja joitain vuosia myöhemmin joku ampui hänen pikkuveljensä -
mutta se tapahtui hotellin keittiössä.
On varmasti raskasta olla veljeksiä. Siitä minä en tiedä.
Uskomatonta!
Valmistuin pelattuani viisi vuotta jalkapalloa.
Onneksi olkoon.
Äiti oli hirveän ylpeä.
Olen hirveän ylpeä sinusta. Minä voin pitää tätä.
Onnea.
Oletko ajatellut tulevaisuuttasi?
Ajatellut?
Minä olen Forrest. Forrest Gump.
Paskat minä siitä, surkimus!
Sinä olet pelkkä limanuljaska!
Bussiin, hintti! Nyt ollaan armeijassa!
- Varattu. - Varattu.
Se alkoi tuntua virheeltä.
Olin ensimmäistä päivää armeijassa, ja heti minulle karjuttiin.
Istu tähän, jos tahdot.
En tiennyt, keitä tapaisin tai mitä he kysyisivät.
Oletko troolannut katkarapuja?
En, mutta uin kyllä koiraa.
Tarkoitan katkarapujen pyyntiä.
Minä olen työskennellyt pyyntialuksella koko ikäni.
Aloitin enoni aluksella, kun olin yhdeksän.
Harkitsin juuri oman aluksen ostamista, kun jouduin armeijaan.
Olen Benjamin Buford Blue.
Minua sanotaan Bubbaksi ihan kuin jotain punaniskaa.
Uskomatonta.
Minä olen Forrest Gump. Minua sanotaan Forrest Gumpiksi.
Bubba oli Bayou La Batresta. Hänen äitinsä kokkasi katkarapuja.
Ihan kuten hänen äitinsä äiti.
Ja hänen äitinsä äidin äiti.
Bubban suku tiesi kaiken -
mitä katkaravuista voi tietää.
Minä tiedän kaiken katkaravuista.
Alan pyytää niitä, kun pääsen siviiliin.
Gump! Mikä on tehtävänne armeijassa?
Totella teitä, kersantti!
Tehän olette saatanan nero!
Paras koskaan kuulemani vastaus.
ÄO:nne on varmasti 160! Olette pirun lahjakas, alokas Gump!
Kuunnelkaa!
Sovin armeijaan kuin pyöreä palikka neliskanttiseen reikään.
Se ei ole ollenkaan vaikeaa -
kun sijaa vuoteensa hyvin ja seisoo suorana.
Ja vastaa aina: "Kyllä, herra kersantti!"
- Onko selvä? - Kyllä, herra kersantti!
Nuottaa vedetään pohjaa pitkin.
Päiväsaalis voi olla yli 50 kiloa.
Jos kaksi miestä työskentelee 10 tuntia -
miinus polttoaine...
Valmis, herra kersantti!
Miksi kokositte sen niin nopeasti?
Te käskitte, herra kersantti.
Jeesus sentään, uusi ennätys!
Jollei se olisi hienon miehistöaineksen tuhlausta -
suosittelisin teitä upseerikouluun.
Teistä tulee kenraali.
Purkakaa ase ja jatkakaa.
Kuten sanoin, katkarapu on meren hedelmä.
Niitä voi grillata, keittää, pariloida, paistaa, ruskistaa.
Tarjoilla vartaissa, kreolitapaan -
gumbossa, pannussa paistettuna, friteerattuna, vokissa paistettuna -
ananaksen kanssa, sitruunan kanssa, kookoksen kanssa -
paprikan kanssa, keittona, muhennoksena -
salaatissa, perunoiden kanssa, hampurilaisessa, voileivällä.
Ja siinä se olikin.
Yö on yksinäistä aikaa armeijassa.
Makasimme punkissamme, ja minulla oli äitiä ikävä.
Ja Jennyä.
Katso noita ryntäitä!
Jenny oli joutunut ikävyyksiin kuvista -
joissa hänellä oli koulun pusero yllä.
Ja hän lensi ulos koulusta.
Mutta ei se niin kauheaa ollut.
Joku mies, joka omisti teatterin Memphisissä -
näki kuvat ja tarjosi hänelle töitä laulajattarena.
Heti kun pääsin, lähdin Memphisiin -
nähdäkseni hänet.
Hän oli Amber Flame. Aplodeja!
Nyt silmienne ja korvienne iloksi:
suoraan Hollywoodista oma beatnik-kaunottaremme -
viehkeä Bobbie Dylan. Aplodeja!
Hänen unelmastaan oli tullut totta. Hän oli folklaulaja.
- Anna mennä! - Antakaa hänelle huuliharppu!
- Ei tämä ole mikään lastenohjelma. - Tässä on sinulle, muru.
Hitto vieköön!
Idiootti! Minä laulan!
Paulie, tule tänne!
Suu kiinni!
Forrest, mitä sinä täällä teet?
Laske minut alas!
Et voi aina yrittää pelastaa minua.
- Ne yrittivät tarttua sinuun. - Monet yrittävät sitä.
Et voi jatkuvasti tehdä tällaista.
En voi sille mitään. Rakastan sinua.
Sinä et tiedä, mitä rakkaus on.
Muistatko, kun rukoilimme?
Pyysimme Jumalaa muuttamaan minut linnuksi, että voisin lentää pois.
Muistan.
Voisinkohan lentää tältä sillalta?
Mitä tarkoitat?
En mitään.
Minun täytyy häipyä täältä.
- Odota, Jenny! - Jätä minut rauhaan, Forrest.
Jätä minut rauhaan.
- Saanko kyydin? - Minne menet?
- Minne vain. - Hyppää kyytiin.
Hei sitten, Jenny.
Minut lähetetään Vietnamiin.
Se on ihan toisessa maassa.
Odota vähän.
Lupaa minulle yksi asia.
Älä yritä olla urhea, vaan juokse pakoon.
- Juokse pakoon. - Selvä.
Minä kirjoitan sinulle koko ajan.
Ja sitten hän oli poissa.
Tule terveenä kotiin.
Meille kerrottiin, että Vietnam -
oli ihan toisenlainen kuin USA.
Olutta ja grillausta lukuun ottamatta sellainen se myös oli.
Täältä saisi varmaan katkarapuja.
Vietnamilaiset ovat hyviä kalastamaan.
Kun olemme voittaneet sodan ja vallanneet kaiken -
voimme tulla tänne pyytämään katkarapuja.
Pyytäisimme niitä koko ajan, valtavasti.
- Taidatte olla täydennysmiehiäni. - Hyvää huomenta!
Älkää tehkö kunniaa!
Alueella on tarkka-ampujia -
jotka jahtaavat upseereja.
Luutnantti Dan Taylor. Tervetuloa.
- Mikä sinun huultasi vaivaa? - Synnyin isojen ikenien kanssa.
Kääri huuli rullalle. Se voi tarttua ansalankaan.
Mistä te tulette?
- Alabamasta! - Oletteko te kaksoset?
Emme, emme ole sukua.
Säännöt ovat selkeät. Pysytelkää lähelläni -
ja ottakaa oppia kokeneemmista.
Yksi ainoa asia -
voi tehdä eron elävän ja kuolleen ryynärin välillä. Sukat!
Pehmeäpohjaiset, armeijanvihreät. Pitäkää jalat kuivina.
Kun olemme partiossa, vaihdatte sukat joka tauolla.
Mekongjoki syö jalat.
Kersantti Sims! Missä pirussa tilaamani köysi on?
- Lähetin paperit pataljoonaan. - Soita niille kusipäille...
Luutnantti Dan osasi asiansa. Onneksi hän oli luutnanttinani.
Hän oli vanhaa sotilassukua.
Hänen sukulaisiaan oli taistellut ja kuollut -
kaikissa amerikkalaisissa sodissa.
- Pane miehiin vauhtia! - Hoidan asian.
Häneltä odotettiin paljon.
Te olette siis Arkansasista. Olen käynyt siellä.
Little Rock on hieno kaupunki.
Heittäkää rojunne jonnekin -
ja hakekaa kenttävarusteet.
Jos on nälkä, tuolta löytyy pihvejä.
Joukkueella on kaksi sääntöä: 1. Huolehtikaa jaloistanne.
2. Älkää tehkö mitään typerää, kuten kuolko.
En haluaisi tuottaa pettymystä.
Näin paljon maaseutua. Teimme pitkiä kävelyretkiä.
Etsimme aina Charlie-nimistä kaveria.
- Seis! - Seis, kaverit!
Aina se ei ollut hauskaa.
Luutnantti Dan sai usein aavistuksia -
kivestä, polusta tai tiestä ja käski meidän mennä maihin ja olla hiljaa.
Maihin! Hiljaa!
Ja me tottelimme.
Minähän en isoja tiedä -
mutta parhaat poikamme olivat siellä.
Dallas oli Phoenixista.
Cleveland oli Detroitista.
Hei, Tex... Mitä nyt?
Tex oli... En muista enää mistä.
Ei mitään.
Neljäs joukkue, ylös!
Joelle on 10 kilometriä. Liikkeelle.
- Yksi, kaksi, nyt! - Vauhtia siellä!
Hienoa Vietnamin sodassa oli se, että aina oli paikka, minne mennä.
Lanka palaa!
Gump, tutki tunneli.
Ja aina oli jotain tekemistä.
Levittäytykää! Silmät auki!
Yhtenä päivänä alkoi sataa, eikä sade lakannut neljään kuukauteen.
Näimme kaikenlaatuista sadetta:
Teräviä pikkuriikkisiä pisaroita ja isoja jättipisaroita.
Vaakasuoraan piiskaavaa sadetta.
Joskus sade tuntui satavan ylöspäin.
Jopa yölläkin satoi.
Kuule, Forrest.
Minä nojaan sinua vasten, nojaa sinä minua vasten.
Ei tarvitse nukkua pää mudassa.
Tiedätkö, miksi me olemme hyvä pari?
Me autamme toisiamme. Niin kuin veljekset.
Olen miettinyt yhtä juttua.
Minulla on sinulle tärkeä kysymys.
Rupeatko pyytämään katkarapuja kanssani?
Okei.
Olen miettinyt kaiken valmiiksi.
Montako kiloa aluksen maksuun -
montako kiloa polttoaineeseen. Me voimme asua aluksella.
Ei tarvitse maksaa vuokraa.
Toimimme kimpassa. Jaamme kaiken tasan.
Puolet ja puolet. Saat syödä katkarapuja niin paljon kuin jaksat.
Se on hieno ajatus.
Bubballa oli hieno ajatus.
Kirjoitin siitä Jennylle.
Kirjoitin hänelle melkein joka päivä.
Kerroin, mitä olin tehnyt, ja kysyin, mitä hän oli tehnyt -
ja kerroin, että ajattelin häntä aina.
Että odotin hänen kirjettään -
kunhan hän ehtisi kirjoittaa.
Kerroin aina, että olin kunnossa.
Joka kirjeen loppuun kirjoitin: "Rakkaudella, Forrest Gump."
Kerran olimme taas kävelyllä -
kun yhtäkkiä joku käänsi sateen pois -
ja aurinko tuli esiin.
Väijytys! Suojautukaa!
- Tuokaa se kookoo tänne! - Forrest, oletko kunnossa?
Strongarm, neljäs joukkue...
- Haavoittunut! - Täällä Leg Lima 6!
Meitä tulitetaan puurajasta pisteessä sininen...
plus kaksi! Tulitus on kovaa!
- Leikkasi kiinni! - Helvetti soikoon!
Pankaa se kuntoon ja ampukaa puurajaan!
Tilanne on vakava!
Aiomme perääntyä.
Perääntykää!
- Juokse, Forrest! - Perääntykää!
Juokse, Forrest! Juokse!
Juokse, saatana!
Juoksin ihan kuten Jenny oli käskenyt.
Juoksin niin kauas, että äkkiä olin ihan yksin, ja se oli paha juttu.
Bubba oli paras hyvä ystäväni. Minun oli pakko löytää hänet.
Missä pirussa te olette?
Kun palasin etsimään Bubbaa, näin pojan makaavan maassa.
Tex!
En voinut jättää häntä yksin, koska hän oli niin peloissaan -
joten kannoin hänet pois sieltä.
Aina kun menin etsimään Bubbaa -
joku toinen pyysi apua: "Auta, Forrest!"
En kuule... En kuule...
Ole rauhassa. Kaikki on kunnossa.
Aloin pelätä, etten koskaan löytäisi Bubbaa.
Tiedän olevani vaara-alueella. Vihollisia on joka puolella.
Haluan ne koneet tänne heti.
Coleman on kuollut!
Tiedän sen! Koko joukkue on listitty!
Saatana! Mitä sinä teet? Jätä minut tänne!
Häivy! Jätä minut tänne, helvetti!
Käskin jättää minut tänne!
Leg Lima 6, Leg Lima 6.
Koneet lähestyvät asemianne.
Sitten joku tuntui purevan minua.
Jokin puri minua!
Saatanan vinosilmät!
En voi jättää joukkuetta! Käskin jättää minut ja pelastaa itsesi!
Unohda minut ja häivy! Kuulitko, mitä sanoin?
Laske minut alas! Häivy täältä!
En pyytänyt, että pelastaisit minut!
- Minne sinä menet? - Hakemaan Bubbaa.
Koko alueelle pudotetaan napalmia.
He pudottavat napalmia! Pysy täällä! Se on käsky!
Minun täytyy löytää Bubba!
Forrest... Minä olen kunnossa, Forrest.
- Bubba, ei! - Minä pärjään kyllä.
No niin, nyt mentiin.
Minä olen kunnossa, Forrest.
Minä olen kunnossa.
Merkki valmiiksi!
Jos olisin tiennyt, että puhumme silloin viimeistä kertaa -
olisin sanonut jotain parempaa.
- Terve, Bubba. - Terve, Forrest.
- Miksi näin kävi? - Sinua ammuttiin.
Bubba sanoi jotain, mitä en unohda.
Minä tahdon kotiin.
Bubba oli paras hyvä ystäväni.
Jopa minä tiedän, että sellaisia on harvassa.
Bubbasta piti tulla katkarapualuksen kapteeni -
mutta hän kuoli joenpenkalla Vietnamissa.
Siinä kaikki, mitä siitä haluan sanoa.
Se oli luoti, vai mitä?
- Luoti? - Joka puri sinua.
Kyllä vain. Puri minua suoraan takapuoleen.
Kuulemma miljoonan dollarin haava -
mutta armeija kai piti ne rahat -
koska minä en saanut penniäkään.
Ainoa hyvä asia takapuoleen haavoittumisessa -
on jäätelö.
Sain sitä niin paljon kuin tahdoin. Ja arvatkaa mitä?
Viereisessä vuoteessa oli hyvä kaverini.
Luutnantti Dan, toin teille jäätelöä.
Luutnantti Dan, jäätelöä.
Kylvyn aika.
Harper!
Cooper. Larson.
Webster. Gump.
- Gump! - Minä olen Forrest Gump.
Kyle. Nichols.
McMill. Johnson.
Kuinka voit katsoa tuota paskaa? Sulje se vehje!
Katsotte armeijan Vietnam-kanavaa.
Täällä kuutoskanava, Saigon.
Hyvä koppi. Osaatko pelata tätä?
Minä näytän sinulle.
Mitä ikinä tapahtuukin -
älä koskaan irrota katsettasi pallosta.
Selvä.
Jostain syystä opin sen helposti.
Idioottikin osaa pelata tätä.
Aloin pelata sitä koko ajan.
Pelasin pöytätennistä, vaikka minulla ei ollut vastustajaa.
Sairaalassa sanottiin, että olin kuin kala vedessä -
mitä se sitten tarkoittaakaan.
Jopa luutnantti Dan tuli katsomaan.
Pelasin sitä niin paljon, että tein sitä unissanikin.
Kuuntele minua. Meillä kaikilla on kohtalomme.
Mitään ei tapahdu ilman syytä.
Minun olisi pitänyt kuolla miesteni kanssa!
Nyt olen pelkkä saatanan raajarikko. Jalaton kummajainen!
Katso minua! Näetkö?
Tiedätkö, miltä tuntuu, kun ei voi käyttää jalkojaan?
Tiedän.
Kuulitko, mitä sanoin? Sinä petit minut! Minulla oli kohtaloni.
Minun piti kuolla taistelukentällä! Kunnialla!
Se oli minun kohtaloni, mutta sinä varastit sen minulta.
Ymmärrätkö, mitä tarkoitan?
Näin ei pitänyt käydä. Ei minulle. Minulla oli kohtaloni.
Olin luutnantti Dan Taylor.
Te olette vieläkin luutnantti Dan.
Katso minua. Mitä minä nyt teen?
Korpraali Gump?
- Kyllä! - Jatkakaa.
Teille on myönnetty urhoollisuusmitali.
Luutnantti Dan, minä saan...
Mitä luutnantti Danille on tehty?
Hänet lähetettiin kotiin.
Kaksi viikkoa myöhemmin lähdin Vietnamista.
Seremonia alkoi presidentin puheella.
Hän haluaa laajentaa Vietnamissa käytävää sotaa.
Presidentti Johnson myönsi neljä urhoollisuusmitalia.
Amerikka on kiitollinen teille.
Mihin haavoituitte?
Takapuoleen.
Mahtaa olla näky. Sen minä haluaisin nähdä.
Johan on piru.
Äiti meni hotelliin lepäämään -
ja minä katselin pääkaupunkiamme.
Hilary! Mitä minä näille oikein teen?
Oli hyvä, että äiti lepäsi -
koska kadulla oli kauheasti väkeä -
katselemassa muistomerkkejä.
Jotkut huusivat ja tönivät.
Seuratkaa minua!
Joka paikassa sai seistä jonossa.
Menkää.
Hienoa, että teet tämän.
Selvä.
Joku mies piti pientä puhetta.
Hänellä oli Amerikan lippu paitanaan -
ja hän käytti mielellään v-sanaa. Paljon.
Vee sitä ja vee tätä.
Aina kun hän sanoi sen, ihmiset jostain syystä hurrasivat.
Tule lavalle.
Mene. Sinä juuri.
Mene sinne.
Kerro vähän sodasta.
- Vietnamissako? - Vitun Vietnamissa!
Tuota...
Saatoin sanoa sodasta vain yhden asian.
Voin sanoa vain yhden asian Vietnamin sodasta.
Vietnamissa...
Mitä helvettiä...?
Minä tapan sinut, sika!
Mitä tälle tehtiin?
Ei kuulu!
Ei kuulu mitään!
Tämä... Anna se tänne!
Puhu kovempaa!
Selvä!
Siinä onkin kaikki siitä asiasta.
Hienoa, kaveri. Sanoit kaiken.
- Kuka sinä olet? - Minä olen Forrest. Forrest Gump.
- Forrest Gump. - Gump!
Se oli elämäni onnellisin hetki.
Jenny ja minä olimme taas kuin paita ja peppu.
Hän näytti minulle kaupunkia ja esitteli minut ystävilleen.
Verho alas! Pois ikkunan luota!
Etkö tiedä, että tämä on sotaa?
- Hän on meikäläisiä. - Minäpä kerron sinulle meistä.
Suojelemme mustia johtajiamme -
sikojen rasistisilta hyökkäyksiltä.
Ne haluavat kohdella raa'asti johtajiamme -
raiskata naisemme ja tuhota mustat yhteisömme.
- Kuka tuo lapsentappaja on? - Hän on hyvä ystäväni.
Forrest Gump. Tässä on Wesley.
Asuimme Berkeleyssä yhdessä.
Hän on demokraattisten opiskelijoiden johtaja.
Suojelemme ja autamme apua tarvitsevia -
koska me, Mustat pantterit -
vastustamme sotaa.
Sotaa, jossa rintamalle lähetettyjä mustia -
kuolee heitä vihaavan isänmaan puolesta.
Sotaa, jossa mustat taistelevat -
joutuakseen kotiin palattuaan murhatuiksi omiin sänkyihinsä.
Vastustamme rasisteja...
Forrest, lopeta! Lopeta!
Ei olisi pitänyt tuoda sinua tänne.
Olisi pitänyt arvata, että siitä syntyy vain harmia.
Hän ei saisi lyödä sinua.
Tule.
Anteeksi, että tappelin pantterijuhlissanne.
Ei hän tarkoita mitään.
Minä en satuttaisi sinua ikinä.
- Tiedän sen. - Halusin olla poikaystäväsi.
Tuo univormu on mahtava. Olet komea siinä.
Tiedätkö mitä?
On kiva olla yhdessä maamme pääkaupungissa.
Niin minustakin.
Kävelimme koko yön ihan vain jutellen.
Hän kertoi minulle matkoistaan.
Ja kuinka hän oli oppinut laajentamaan tajuntaansa.
Ja elämään harmoniassa. Sen täytyy olla lännessä -
koska hän oli mennyt Kaliforniaan asti.
Haluaako kukaan San Franciscoon?
- Minä. - Nastaa!
Se oli tärkeä yö meille molemmille.
En halunnut sen päättyvän.
- Kunpa et lähtisi. - Minun täytyy.
Jenny? Homma lipsahti hanskasta.
Se johtuu sodasta ja siitä Johnsonin paskanpuhujasta.
En koskaan satuttaisi sinua.
Tiedätkö mitä?
Sinun pitäisi mennä kotiin Greenbow'hun Alabamaan.
Me elämme eri maailmoissa.
Haluan antaa tämän sinulle.
En voi ottaa tätä.
Sain sen siksi, että tein kuten käskit.
- Miksi olet näin hyvä minulle? - Sinä olet minun tyttöni.
Minä olen aina sinun tyttösi.
Yhtäkkiä hän oli poissa. Kadonnut jälleen elämästäni.
Tämä on pieni askel ihmiselle, mutta valtava harppaus ihmiskunnalle.
Luulin joutuvani takaisin Vietnamiin.
Minun katsottiin taistelevan parhaiten pelaamalla pöytätennistä.
Jouduin erikoisjoukkoihin ja kiersin ympäri maata -
viihdyttämässä haavoittuneita.
Olin niin hyvä, että -
armeija pani minut All-America-joukkueeseen.
Oltiin ensimmäiset amerikkalaiset Kiinassa -
miljoonaan vuoteen.
Maailmanrauha oli kuulemma meidän käsissämme.
Mutta minä vain pelasin pöytätennistä.
Kotona minusta oli tullut julkkis -
kuuluisampi kuin Kapteeni Kenguru.
Tässä hän on. Forrest Gump.
- Forrest Gump, John Lennon. - Tervetuloa kotiin.
Millaista Kiinassa oli?
Kiinassa ihmisillä ei ole juuri mitään.
Ei omaisuutta?
Eikä Kiinassa käydä kirkossa.
- Ei uskontoakaan? - Sitä on vaikea kuvitella.
Se on helppoa, jos yrität.
Joitain vuosia myöhemmin se mukava nuori englantilainen -
oli matkalla kotiin pikku poikansa luo -
kun joku ampui hänet, ihan syyttä.
Sinä sait urhoollisuusmitalin.
Tuo on luutnantti Dan.
Luutnantti Dan!
Sinä sait urhoollisuusmitalin!
Niin sain.
Sinä imbesilli, debiili, joka olet televisiossa -
ja munaat itsesi koko maan nähden -
saat urhoollisuusmitalin!
Kyllä, herra luutnantti.
Sehän on mainiota!
Lisään siihen vain: Herra, perkele, siunatkoon Amerikkaa!
Luutnantti Dan!
Luutnantti Dan asui hotellissa.
Koska hänellä ei ollut jalkoja, hän yleensä treenasi käsiään.
Tästä oikeaan!
Vauhtia!
Mitä te teette New Yorkissa?
Elän yhteiskunnan kustannuksella.
Oletko sokea? Minä menen tässä! Ala vetää!
Asuin luutnantti Danin luona joulun ja uudenvuoden yli.
Hyvää uutta vuotta teille. Tulkaa pian kotiin.
Oletko jo löytänyt Jeesuksen?
Pitikö minun etsiä häntä?
Veteraanisairaalan raajarikot eivät muusta puhukaan.
Jeesus sitä ja Jeesus tätä. Olenko minä löytänyt Jeesuksen?
Ne jopa lähettivät papin luokseni.
Hän sanoi, että Jumala kuuntelee, mutta minun täytyy auttaa itseäni.
Jos otan Jeesuksen sydämeeni -
saan kävellä hänen rinnallaan taivasten valtakunnassa.
Kuulitko?
Kävellä hänen rinnallaan taivasten valtakunnassa.
Ei helvetissä! "Jumala kuuntelee." Mitä paskapuhetta!
Minä menen taivaaseen, luutnantti Dan.
Jaa...
Ennen sitä voit mennä hakemaan -
uuden pullon viiniä.
Olemme New York Cityssä 45th Streetillä -
entisen hotelli Astorin luona.
- Mitä hittoa Bayou La Batressa on? - Katkarapualuksia.
Kuka niistä piittaa?
Ostan sellaisen, kun saan rahaa.
Lupasin Bubballe Vietnamissa -
että rupean hänen kumppanikseen sodan jälkeen.
Hän olisi kapteeni, minä perämies.
Koska hän kuoli, minusta tulee kapteeni.
Katkarapualuksen kapteeni.
Lupaus on lupaus.
Kuulkaa kaikki!
Sotamies Gumpista tulee katkarapualuksen kapteeni.
Arvaa mitä? Kun sinusta tulee kapteeni -
minä rupean perämieheksesi.
Jos sinusta tulee kapteeni, minusta tulee astronautti.
- Mitä sinä valitat, Danny? - Mitä kuuluu?
- Kuka kaverisi on? - Minä olen Forrest. Forrest Gump.
Kiima-Carla ja Lumoava Lenore.
Sinua ei ole näkynyt, muru.
Olisit tullut tänne jouluna.
Tommy tarjosi kierroksen ja kalkkunavoileivät.
Minulla oli seuraa.
Me oltiin äsken tuolla Times Squarella!
Uusivuosi on ihana. Voi alkaa kaiken alusta.
Jokainen saa yrittää uudestaan.
Kummallista, mutta juhlinnan keskellä -
aloin ajatella Jennyä.
Kuinkahan hän vietti uudenvuodenaattoa Kaliforniassa?
Yhdeksän, kahdeksan, seitsemän, kuusi -
viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi! Hyvää uutta vuotta!
Hyvää uutta vuotta, luutnantti Dan!
Oletko sinä vähän tyhmä? Mikä sinua vaivaa?
Mikä häntä vaivaa? Menikö sinulta kulli sodassa?
- Onko kaverisi vähän tyhmä? - Mitä sinä sanoit?
Onko kaverisi tyhmä?
- Älä sano noin! - Älä töni!
Turpa kiinni! Älä sano häntä tyhmäksi! Häipykää!
Mikä nyt noin risoo?
Ottakaa riepunne ja painukaa helvettiin!
Sinä olet outo tyyppi.
Ulos täältä!
- Kehitysvammainen. - Hyypiö.
Ei.
Anteeksi, että pilasin uudenvuodenjuhlanne, luutnantti Dan.
Hän maistui tupakalta.
Luutnantti Dan oli kai oivaltanut, ettei joitain asioita voi muuttaa.
Hän ei halunnut, että häntä sanotaan raajarikoksi -
enkä minä halunnut, että minua sanotaan tyhmäksi.
Hyvää uutta vuotta, Gump.
USA:n pöytätennisjoukkue tapasi presidentti Nixonin.
Ja arvatkaas mitä? Pari kuukautta myöhemmin -
minut ja joukkue kutsuttiin Valkoiseen taloon.
Ja taas minä menin.
Ja tapasin taas Yhdysvaltain presidentin.
Nyt emme asuneet hyvässä hotellissa.
- Viihdyttekö pääkaupungissa? - Kyllä.
- Missä asutte? - Hotelli Ebbottissa.
Tiedän paremman hotellin.
Se on uusi. Minä järjestän asian.
Turvallisuus.
Lähettäkää huoltomies vastapäiseen toimistoon.
Se on pimeänä, ja he etsivät sulakkeita -
ja taskulamput pitävät minut valveilla.
- Minä tarkistan asian. - Kiitos.
Siksi eroan virastani -
huomenna keskipäivän aikaan. Varapresidentti Ford -
vannoo virkavalansa heti sen jälkeen tässä virkahuoneessa.
Kersantti Gump!
Jatkakaa. Siviilipaperinne. Armeija-aikanne on ohi.
Enkö saa enää pelata pingistä?
Ette armeijan leivissä.
Yhtäkkiä palvelusaikani Yhdysvaltain armeijassa oli ohi.
Niinpä menin kotiin.
- Olen kotona, äiti. - Tiedän.
Hän tuli, Louise.
En tiennyt, että äidin luona oli käynyt kaikenlaista väkeä.
Täällä on käynyt kaikenlaista väkeä.
He haluavat, että pelaat heidän välineillään.
Eräs mies jätti 25 000 dollarin sekin -
jotta sanoisit pelaavasi hänen mailallaan.
Mutta minä pelaan omallani.
- Hei, Louise-neiti. - Hei, Forrest.
Tiedetään. Mutta se on sentään 25 000 dollaria.
Kokeile mailaa vähän.
Ehkä alat pitää siitä.
Äiti oli tosiaan oikeassa. Hassua, mitä voikaan tapahtua.
En voinut viipyä kotona pitkään -
koska olin luvannut Bubballe. Yritän aina pitää lupaukseni.
Matkustin Bayou La Batreen tapaamaan Bubban perhettä.
Oletko hullu vai vain tyhmä?
- Typeryys ihmisen tyhmentää. - Niin kai.
Ja kävin tietysti Bubban luona.
Hei, Bubba. Forrest Gump tässä.
Muistan kaiken, mitä sanoit, ja olen suunnitellut kaiken.
Otan 24 562,47 dollariani -
jotka jäivät, kun kävin parturissa ja ostin uuden puvun -
tarjosin äidille illallisen -
ja ostin bussilipun ja kolme Dr Pepperiä.
Kerro minulle yksi asia. Oletko sinä vähän tyhmä?
Typeryys ihmisen tyhmentää.
Sen verran on jäljellä siitä, että sanoin:
"Kun pelasin pöytätennistä Kiinassa -
oli ihanaa pelata -
Flex-O-Lite-mailallani."
Se ei ole totta -
mutta äiti sanoo, ettei pieni valkoinen valhe haittaa.
Sijoitan kaiken polttoaineeseen, köysiin -
uusiin verkkoihin ja upouuteen katkarapualukseen.
Bubba kertoi kaiken pyynnistä.
Tiedättekö, mitä huomasin?
Se on vaikeaa puuhaa.
Sain vain viisi.
Vielä kaksi, ja saat katkarapucocktailin.
Etkö aio kastaa alustasi?
Nimetön alus tietää huonoa onnea.
En ollut ennen kastanut laivaa. Keksin sille vain yhden nimen.
Maailman kauneimman nimen.
En ollut kuullut Jennystä aikoihin, mutta ajattelin häntä usein.
Toivoin, että hän olisi onnellinen.
Ajattelin Jennyä koko ajan.
Luutnantti Dan! Mitä te täällä?
Ajattelin astua laivaan...
Mutta ei teillä ole jalkoja, luutnantti Dan.
Tiedän sen. Kirjoitit minulle kirjeen, idiootti.
Kapteeni Forrest Gump. Se oli pakko nähdä.
Minähän sanoin, että kun sinusta tulee kapteeni -
minä rupean perämieheksesi.
Tässä olen. Pidän sanani.
Mutta älä kuvittele, että alan herroitella sinua.
En, luutnantti.
Tuo on minun alukseni.
Minusta tuntuu, että jos ajamme itään -
löydämme katkarapuja. Käännä vasempaan.
- Vasempaan! - Mihin suuntaan?
Tuonne! Ne ovat tuolla.
Käännä vasempaan!
Gump, mitä sinä teet? Vasempaan!
Sieltä löytyy katkarapuja.
Sieltä niitä löytyy.
- Eikä vieläkään katkarapuja. - Olin siis väärässä.
Kuinka me löydämme ne?
Ehkä sinun pitää rukoilla.
Niinpä menin kirkkoon joka sunnuntai.
Joskus luutnantti Dan tuli mukaan, mutta rukoileminen jäi minulle.
- Ei katkarapuja. - Missä hitossa se Jumalasi on?
Hassua, että hän kysyi sitä. Sillä juuri silloin Jumala tuli.
Tätä alusta sinä et upota!
Minua pelotti. Mutta luutnantti Dan oli hullu.
Anna tulla!
Onko tämä muka myrsky? Anna puhaltaa, perkele!
Nyt katsotaan, kuka on kuka! Sinä ja minä. Tule ja vie minut!
Tätä alusta sinä et upota!
Hurrikaani Carmen raivosi täällä eilen -
ja tuhosi miltei kaiken.
Kuten muissakin rannikkokaupungeissa -
Bayou La Batren katkarapualukset -
ovat tuhoutuneet hurrikaanissa.
Paikalliset viranomaiset -
kertovat vain yhden aluksen selviytyneen.
Louise, tuo on Forrest!
Sen jälkeen pyynti oli helppoa.
Koska katkarapuja tarvittiin salaatteihin ja grillattavaksi -
ja meillä oli ainoa pyyntialus -
kaikki saivat Bubba–Gump-rapuja. Meillä on monta alusta.
12 Jennyä, iso varasto -
ja jopa hattuja, joissa lukee "Bubba–Gump".
"Bubba–Gump-katkaravut". Kaikki tuntevat ne.
Hetkinen -
väitätkö sinä omistavasi Bubba–Gump-yhtiön?
Kyllä, meillä on enemmän rahaa kuin Davy Crockettilla.
Olen kuullut aikamoisia kalajuttuja, mutta tämä vie voiton kaikista!
Me istuimme miljonäärin vieressä!
Minusta se oli oikein mukava tarina.
Ja te kerrotte sen hyvin. Niin täynnä intoa.
Haluatteko nähdä luutnantti Danin?
Mielelläni.
Tuossa hän on.
Kerron hänestä vielä jotain.
En ole koskaan kiittänyt sinua siitä, että pelastit henkeni.
Hän ei koskaan sanonut sitä, mutta hän teki kai sovinnon Jumalan kanssa.
Jo toisen kerran 17 päivän aikana -
presidentti Ford vältti murhayrityksen.
- Tukikohta Jenny I:lle. - Jenny I vastaa.
Forrestille on puhelu.
Käske soittaa myöhemmin.
- Hän on varattu. - Hänen äitinsä on sairas.
- Missä äiti on? - Yläkerrassa.
Hei, Forrest.
Tulen taas huomenna.
Sinun ryhtisi me hoidimme kuntoon.
- Mikä sinua vaivaa? - Minä teen kuolemaa, Forrest.
Istu tähän.
- Miksi sinä kuolet? - Minun vuoroni on tullut.
Älä yhtään pelkää, kulta.
Kuoleminen on osa elämää. Se on kaikkien kohtalona.
En tiennyt sitä aikanaan, mutta minun kohtaloni oli olla äitisi.
- Tein parhaani. - Sinä pärjäsit hienosti.
Kaikki muovaavat kohtalonsa itse.
Ihmisen on tehtävä parhaansa sillä, mitä Jumala hänelle antaa.
Mikä on minun kohtaloni?
Sinun täytyy selvittää se itse.
Elämä on kuin suklaarasia -
koskaan ei tiedä, mitä saa.
Äiti osasi aina selittää kaiken niin, että ymmärsin sen.
Minulle tulee sinua ikävä.
Hänellä oli syöpä, ja hän kuoli eräänä tiistaina.
Ostin hänelle hatun, jossa oli pieniä kukkia.
Siinä kaikki, mitä siitä haluan sanoa.
Ettekö te odottanut seiskaa?
Kohta tulee toinen.
Koska olin ollut jalkapallotähti, sotasankari -
kuuluisuus ja pyyntialuksen kapteeni -
ja olin valmistunut yliopistosta, Greenbow'n kaupunginisät -
halusivat antaa minulle kunnon työpaikan.
En palannut luutnantti Danin luo -
mutta hän hoiti raha-asiani.
Hän sijoitti rahojani johonkin hedelmäyhtiöön.
"Rahahuolemme ovat ohi", hän sanoi.
Minä sanoin: "Hyvä, yksi huoli vähemmän."
Äiti sanoi, ettei rahaa tarvita ylettömästi.
Loppu on vain pröystäilyä.
Niinpä annoin paljon rahaa kirkolleni.
Annoin sitä paljon myös Bayou La Batren sairaalalle.
Ja vaikka Bubba oli kuollut ja luutnantti piti minua kahjona -
annoin Bubban osuuden hänen äidilleen.
Tiedättekö mitä?
Hänen ei enää tarvitse kokata muille.
Herkullinen tuoksu.
Koska olin biljardööri ja pidin työstäni -
leikkasin ruohoa ilmaiseksi.
Illalla, kun ei ollut tekemistä -
ja talo oli tyhjä, ajattelin aina Jennyä.
Ja sitten hän ilmestyi.
- Hei, Forrest. - Hei, Jenny.
Jenny tuli takaisin ja jäi luokseni.
Ehkä hänellä ei ollut muuta paikkaa.
Tai ehkä hän oli vain väsynyt, koska hän nukkui ja nukkui -
kuin ei olisi nukkunut vuosiin.
Oli ihanaa, että hän oli kotona.
Kävelimme joka päivä, ja minä höpisin koko ajan.
Hän kuunteli juttuja pöytätenniksestä ja katkaravuista -
ja siitä, kuinka äiti meni taivaaseen. Minä puhuin.
Jenny oli yleensä aivan hiljaa.
Kuinka saatoit?
Joskus kiviä ei vain ole tarpeeksi.
En tiennyt, miksi hän palasi, mutta en välittänytkään.
Kaikki oli ennallaan. Olimme taas kuin paita ja peppu.
Poimin joka päivä kukkia hänen huoneeseensa.
Hän antoi minulle parhaimman lahjan, jonka kukaan voi saada.
Ne on tehty vain juoksemista varten.
Hän opetti minut myös tanssimaan.
Me elimme kuin perhe, Jenny ja minä.
Se oli elämäni onnellisinta aikaa.
Oletko katsonut ohjelman? Minä menen nukkumaan.
Tuletko vaimokseni?
Minusta tulisi hyvä aviomies.
Niin tulisi.
Mutta et rupea vaimokseni.
Ei minua kannata ottaa vaimoksi.
Miksi et rakasta minua, Jenny?
En ole fiksu, mutta tiedän, mitä rakkaus on.
Forrest, minä rakastan sinua.
- Minne sinulla on kiire? - Ei minnekään.
Sinä päivänä, ihan ilman syytä, päätin juosta vähän.
Juoksin tien päähän, ja kun olin päässyt sinne -
päätin juosta kaupungin halki.
Lämpöhalvauksen saanut Carter...
Kun olin perillä -
päätin juosta koko piirikunnan läpi.
Ja kun kerran olin tullut sinne asti -
päätin jatkaa koko Alabaman halki.
Ja niin juoksin läpi koko Alabaman.
Jatkoin vain, ihan ilman mitään syytä.
Juoksin valtamerelle asti.
Ja kun kerran olin tullut sinne asti -
päätin kääntyä ja jatkaa matkaa.
Tulin toiselle valtamerelle, ja kun kerran olin tullut sinne asti -
päätin kääntyä ja jatkaa matkaa.
Kun minua väsytti, minä nukuin. Kun minulla oli nälkä, minä söin.
Kun minun piti... tiedättehän. Minä menin.
Te siis vain juoksitte.
Ajattelin paljon äitiä, Bubbaa ja luutnantti Dania -
mutta eniten Jennyä. Ajattelin häntä paljon.
Yli kahden vuoden ajan Forrest Gump -
alabamalainen puutarhuri Greenbow'sta -
on juossut halki Amerikan. Charles Cooper raportoi.
Neljännellä matkallaan USA:n halki -
Forrest Gump ylittää tänään jälleen Mississippin.
- Hitto soikoon, Forrest. - Miksi juoksette?
- Maailmanrauhan tähdenkö? - Kodittomien?
- Naisten oikeuksien? - Ympäristön?
He eivät voineet uskoa kenenkään juoksevan niin paljon syyttä.
- Miksi teette tämän? - Halusin vain juosta.
Halusin vain juosta.
Te! Uskomatonta!
Jostain syystä se, mitä tein, alkoi tuntua ihmisistä järkevältä.
Kello alkoi soida päässäni.
Olitte oivaltanut elämän tarkoituksen.
Tiesitte vastauksen. Seuraan teitä mihin tahansa, herra Gump.
Niin sain seuraa -
ja sitten vielä lisää seuraa. Ja sitten heitä tuli vielä lisää.
Annoin kuulemma ihmisille toivoa.
Siitä minä en tiedä mitään -
mutta jotkut pyysivät minulta apua.
Voisitko auttaa minua? Valmistan tarroja.
Olen miettinyt hyvää iskulausetta. Koska olet innoittanut ihmisiä -
ajattelin, että saattaisit keksiä...
Astuit juuri koiranpaskaan!
- Sitä sattuu. - Paskaa?
Toisinaan.
Joitain vuosia myöhemmin kuulin, että se mies -
oli keksinyt iskulauseen. Hän rikastui sillä.
Ja tapasin miehen -
joka oli menettänyt rahansa t-paitabisneksessä.
Hän halusi painaa kasvoni t-paitaan -
muttei osannut piirtää, eikä hänellä ollut kameraa.
Tässä. Kukaan ei pidä tästä väristä.
Mukavaa päivää.
Joitain vuosia myöhemmin kuulin -
että hän oli keksinyt hyvän idean. Hän rikastui sillä.
Kuten sanoin, minulla oli paljon seuraa.
Äiti sanoi, että mennyt on jätettävä ennen kuin voi jatkaa eteenpäin.
Siksi minä kai juoksin.
Olin juossut kolme vuotta, kaksi kuukautta, 14 päivää ja 16 tuntia.
Hiljaa, hän aikoo puhua.
Olen aika väsynyt.
Taidan mennä kotiin.
Mitä me nyt teemme?
Ja yhtäkkiä en enää juossut.
Palasin takaisin kotiin Alabamaan.
Hetki sitten tuntematon salamurhaaja -
ampui viisi kuusi luotia kohti presidentti Reagania.
Reagan haavoittui rintaan.
Hain postin.
Sitten yhtäkkiä sain kirjeen Jennyltä.
Hän kysyi, voisinko tulla Savannahiin tapaamaan häntä -
ja siksi olen täällä.
Hän oli nähnyt minun juoksevan tv:ssä.
Menen bussilla numero 9 Richmond Streetille asti -
jään pois ja kävelen vasemmalle Henry Street 1947:n asuntoon 4.
Ei teidän tarvitse käyttää bussia.
Henry Street on tuolla 5–6 korttelin päässä.
- Tuossa suunnassa? - Niin.
Oli mukava jutella.
Toivottavasti kaikki menee hyvin.
- Mitä kuuluu? Tule sisään. - Sain kirjeesi.
- Minä jo ajattelinkin sitä. - Onko tämä sinun kotisi?
Täällä on sekaista, tulin juuri töistä.
Oikein mukava. Täällä on ilmastointikin.
- Kiitos. - Söin muutaman.
Olen kerännyt lehtileikkeitä sinusta. Juttuja sinusta.
Juokset tässä kuvassa.
Forrest Gump oli salainen rakastajani
Minä juoksin kauas. Ja pitkään.
Ja tässä...
En tiedä, miten sanoisin tämän.
Tahdon pyytää anteeksi kaikkea, mitä olen sinulle tehnyt...
Elämäni oli niin pitkään ihan sekaisin.
Hei.
- Tässä on vanha ystävä Alabamasta. - Päivää.
Vuorot muuttuvat ensi viikolla, joten voin...
Ei mitään. Täytyy mennä. Hei!
Selvä. Kiitos.
Tässä on ystäväni herra Gump. Tervehdi häntä.
- Päivää, herra Gump. - Päivää.
- Saanko mennä katsomaan telkkaria? - Saat.
- Sinä olet äiti. - Minä olen äiti.
- Hänen nimensä on Forrest. - Kuten minunkin.
- Nimesin hänet isän mukaan. - Onko hänen isänsäkin Forrest?
Sinä olet hänen isänsä.
Forrest, katso minuun. Katso minuun.
Sinun ei tarvitse tehdä mitään. Et ole tehnyt mitään väärää.
Eikö hän olekin kaunis?
Kauneinta, mitä olen ikinä nähnyt.
Mutta...
Onko hän fiksu vai...?
Oikein fiksu. Luokkansa fiksuimpia.
Mene vain puhumaan hänelle.
- Mitä sinä katselet? - Bertiä ja Ernieä.
Forrest, minä olen sairas.
Oletko sinä vilustunut?
Minulla on jokin virus. Lääkärit eivät tiedä, mitä se on.
He eivät voi tehdä mitään.
Sinä voisit tulla kotiin.
Sinä ja pikku-Forrest voisitte asua luonani Greenbow'ssa.
Minä hoidan sinua, jos olet sairas.
Menetkö naimisiin kanssani?
Hyvä on.
Istuutukaa.
Nyt on aika aloittaa.
Sinun solmiosi...
Luutnantti Dan?
- Luutnantti Dan! - Terve, Forrest.
Teillä on uudet jalat!
Niin on, uudet jalat. Mittatilaustyötä.
Titaaniseosta. Sitä käytetään avaruussukkuloissa.
Taikajalat.
Tässä on morsiameni Susan.
- Luutnantti Dan! - Hei, Forrest.
- Tässä on minun Jennyni. - Mukava tavata viimeinkin.
Otatko sinä, Forrest, Jennyn aviopuolisoksesi?
Otatko sinä, Jenny, Forrestin aviopuolisoksesi?
Julistan teidät mieheksi ja vaimoksi.
- Hei. - Hei.
Pelkäsitkö sinä Vietnamissa?
Kyllä. Tai en tiedä.
Joskus sade loppui ja tähdet tulivat esiin.
Silloin oli mukavaa.
Aivan kuten silloin, kun aurinko laskee merellä.
Miljoonat timantit säkenöivät vedessä.
Kuten se vuoristojärvi. Se oli kovin kirkas.
Kuin kaksi taivasta päällekkäin.
Ja kun aurinko nousi autiomaassa -
oli mahdotonta erottaa, missä taivas loppui ja maa alkoi.
Se oli kaunista.
Olisinpa voinut olla siellä kanssasi.
Sinä olit.
Minä rakastan sinua.
Sinä kuolit lauantaiaamuna.
Hautasin sinut meidän puumme juurelle.
Ja sinun isäsi talo jyrättiin maan tasalle.
Äiti tapasi sanoa, että kuolema on osa elämää.
Kunpa ei olisi.
Pikku-Forrest pärjää hienosti.
Koulu alkaa taas pian.
Teen hänelle aamiaista, lounasta ja päivällistä joka päivä.
Katson, että hän kampaa hiuksensa ja harjaa hampaansa.
Opetan hänelle pöytätennistä. Hän on oikein hyvä siinä.
Sinun vuorosi, Forrest.
Me käymme usein kalassa.
Luemme kirjaa joka ilta. Hän on tosi fiksu.
Sinä olisit ylpeä hänestä. Minä olen.
Hän kirjoitti sinulle kirjeen...
En saa lukea sitä -
joten jätän sen tähän sinulle.
En tiedä, kumpi oli oikeassa, äiti vai luutnantti Dan.
En tiedä, onko meillä kaikilla kohtalomme -
vai lennämmekö me vain ympäriinsä tuulen pyöriteltävinä.
Ehkä molemmat olivat.
Ehkä kumpaakin tapahtuu yhtaikaa.
Minulla on ikävä sinua, Jenny.
Jos tarvitset jotain, olen aina lähellä.
Siinä bussi tulee.
Minä muistan tämän.
Minä pidän siitä esitelmän.
Isoäiti luki sitä sinulle.
Se on lempikirjani.
No niin.
Forrest, älä...
- Halusin sanoa rakastavani sinua. - Minäkin rakastan sinua, isä.
Odotan sinua tässä.
Tämä on koulubussi, kai sinä sen tiedät?
Tietty. Sinä olet Dorothy Harris, ja minä olen Forrest Gump.
Seen on Subscene