Mange i våre familier ble internert.
Men vi japanske amerikanere sloss tappert for USA under verdenskrigen.
Vi ble kamerater med våre hvite offiserer.
For vi kjempet alle for idealene som formet vår nasjon.
Under kampene i Italia og Frankrike–
–ble vi et av krigens høyest dekorerte regimenter.
I dag hedrer presidenten oss med en særskilt utmerkelse–
–som på regimentets vegne mottas av sersjant Ketsuke Miyagi–
–og mrs Louisa Pierce, enke etter løytnant Jack Pierce:
To legendariske soldater i et regiment av helter.
–Flere poteter? –Nei takk.
Miyagi foretrekker ris.
Jeg er så lei for at mitt barnebarn ikke er her.
Jeg vet ikke hvor hun er.
Julie! Mr Miyagi var en venn av din farfar.
Hei.
Unnskyld...
–Du må hilse på mr Miyagi. –Jeg har sagt hei.
–Du må snakke med ham. –Han er ikke min gjest.
–Hva gjør du? –Henter kjøtt til en venn.
Hvilken venn er det?
Du er rene politiet. Skal du ikke ha fingeravtrykket mitt også?
Jeg er bekymret for deg.
–La meg være! –Hvor skal du?
Susan!
Jeg heter Julie. Mor het Susan.
Hun og far omkom i en bilulykke. Du kan ikke gjøre dem levende igjen.
Jeg ber om unnskyldning. Hun er alltid så sint.
Den som har mistet sine foreldre, sørger.
Når sorgen setter seg fast i hjertet, blir den til sinne.
–Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. –Jeg har et forslag.
Jeg foreslår at Louisa–san vanner blomster.
–Vanner blomster..? –Ikke disse blomstene.
Blomstene i Miyagis hage i California.
Hei, Engel!
Hvordan har du det?
Hvordan er det med vingen? Er den bedre?
Hopp opp på hånden min.
Flink jente. Nå går vi ut.
Jeg har kranglet med bestemor igjen.
Jeg skulle ønske foreldrene mine var her.
Da ville alt vært annerledes.
Du fjerner deg hvis de oppdager deg.
Ville det ikke være fælt å sitte innelåst i et bur?
Larry, se der. På taket.
Har hun ikke hoppet ennå, kaster jeg henne ned!
Jeg kommer tilbake. Vær stille!
Går det bra?
Tror du hun er her oppe ennå?
Hørte du?
–Julie... –Ikke begynn på det gnålet.
Spill det inn på video isteden.
Jeg elsker deg og jeg vet at du elsker meg.
Men vi oppfører oss som om vi hater hverandre.
Og når vi snakker sammen, blir det bare verre.
Jeg skal bo en stund i mr Miyagis hus i California.
Imens skal han bo her og ta seg av alt.
Julie...!
Jeg har prøvd å snakke med deg uten å bli sint.
Jeg vet ikke hvorfor det ikke går.
Det er vanskelig for meg også.
Ha det bra.
Nå sitter hun på flyet–
–og savner deg allerede.
Hun har glemt at jeg har bursdag snart.
Fødselsdagen er en helt spesiell dag.
Miyagi skal lage noe godt til deg.
Tempura og sukiyaki.
Liker du det? Nei.
Sushi sashimi?
Nei? Nå vet Miyagi det!
Teriyaki–hamburgere med pommes frites!
Du behøver ikke å lage mat til meg.
–Jeg vet hva jeg skal. –Det vet Miyagi også.
Du skal på skolen.
Miyagi henter deg i ettermiddag.
Sayonara.
Morn, Julie.
–Du ødelegger hørselen. –Dra til helvete.
Jeg kan melde deg til rektor–
–eller ta deg med til havna i morgen kveld.
Du har vel vært på havna, så søt som du er?
Det pleier å være jentene som ber meg ut.
Du burde være beæret over at jeg ber deg ut.
Er du med i gjengen vår, får du alt du peker på.
–Slipp meg! –Hva foregår, Ned?
Oberst Dugan... hun røykte.
–Det gjorde jeg ikke! –Hun heter Julie Pierce.
–Bli med på kontoret. –Drittsekk!
En medlem i Alfa Elit–patruljen tok henne i å røyke.
En anmerkning til, og hun blir utvist.
–Det avhenger vel av hva hun gjør... –Nei.
Hun får ikke en sjanse til. Neste gang er det ut.
Javel.
Du er advart!
–Gå til klasserommet ditt. –Hvis jeg finner veien...
McGowen! Følg henne til klasserom 238.
–Jeg heter Eric. Hva heter du? –Dra til helvete.
Er det et kinesisk navn?
–Du er bare en av dustene til Dugan. –Liker du ikke det?
Den som omgås idioter blir selv en idiot.
Alfa Elit er som et fotballag i eliteserien. Vi er berømte.
–Tror du på hva som helst? –Ikke på at du heter Dra til helvete.
Ha det.
Oberst Dugan sa at du fulgte Julie Pierce til klassen. Problemer?
–Nei. –Bra.
Men husk at hun er min.
Noen hjemme?
Julie?
Hvordan går det med vingen?
–Hva gjør du her? –Hvor har du hauken fra?
Hun er skutt i vingen. Jeg fant henne.
–Biter den? –Ja. Pass deg!
–Hva slags bur er dette? –Det har vært dueslag.
–Flott. Din private dyrepark. –Det er min hemmelighet!
Ikke nå lenger.
Hva mener du med det?
Sladrer du, får du problemer.
Jeg ringer og bestiller 48 pizzaer i ditt navn midt på natta.
Jeg elsker pizza.
Jeg skriver navnet ditt over hele jentedo.
Jeg sprer ut rykter om at du har en kjønnssykdom.
Har du bil? Jeg heller sukker på tanken.
Er du sint? Jeg liker det.
Hva har du tenkt å gjøre med Engel?
–Hva har du tenkt å gjøre? –Det oppdager du snart.
Før hadde vi ytre fiender.
Nå har vi fienden her i landet vårt.
I byene våre og skolene våre.
I en krig gjelder det å knuse fienden.
Det er ro på skolene–
–fordi dere er i stand til å reagere maksimalt.
Ser dere noen drive med graffiti, så sprut fargen i øynene hans.
Hvis noen slenger papir fra seg, skal han tvinges til å spise det.
Forstått?
Er dere klare til å reagere maksimalt?
Å gjøre en maksimal innsats?
Dere er tyrefektere og jeg er tyren.
Jeg skal forsvare, dere skal angripe.
–Gjør deres ytterste. –Er alt tillattt?
Alt er tillatt.
Hvor er McGowen?
Din tur!
Har du et problem?
Jeg vil ikke slåss bare for at du skal vise hvor tøff du er.
Da må jeg gjøre deg sint.
Det var bedre. Jeg liker det.
Gå tilbake.
Føler du deg som en mann nå? Er det en god følelse?
Når fienden er svakest, knuser du ham.
Jeg ser etter Julie Pierce.
Hvem faen er du?
Miyagi. En venn av Julies bestemor.
Jeg driter i om du er venn av paven. Du får ikke være her.
Forsvinn fra skolens område.
–Har du det bra, gutt? –Ja da.
Hva glor dere på? Løpstrening!
Jeg sa du skulle gå.
–Hører du dårlig? –Jeg hører helt fint.
Har du et handikap siden du er så langsom?
–Jeg er rask når det trengs. –Jeg sa du skulle gå.
Miyagi er oppvokst i en by på Okinawa.
Det gikk en ondskapsfull tyr og gresset på en mark.
Den jaget barn og kvinner og bønder. Den jaget alle.
En dag holdt vi en stor fest.
Alle var glade.
Hva faen mener du med det?
Den dagen kokte vi en god suppe på den fæle tyren.
Har du sladret til Dugan om hauken? Da tar han henne!
–Hvordan vet du det er en hunn? –Svar!
Jeg må dra.
Jeg blir i bilen til du sier hva du har tenkt å gjøre.
Liker du bilen min?
Det er en Oldsmobile 442 som jeg reddet fra bilopphugging.
–En bil er bare en bil. –Bare en bil?
Spiller Jordan bare basketball?
–Spiller Gretzky bare hockey? –Ikke vet jeg. Gjør han det?
Nei. Han er den beste. Akkurat som bilen.
–Hva skal du her? –Jobbe.
–Kjører du tog? –Jeg er sikkerhetsvakt.
–Sikkerhetsvakt? –Ja.
Farfaren min var ingeniør her. Jeg jakter bare snikere.
Jeg skal vise deg noe. Kom.
Fra taket ser man hele verden.
–Hvorfor jobber du her? –For å tjene penger.
Faren min forlot oss for 6 år siden.
Han sendte penger en stund, men så sluttet han.
Så jeg måtte få meg en jobb.
Vi var tydeligvis ikke viktige for ham.
Dette er bare midlertidig.
Jeg vil være pilot i flyvåpenet. Det kan Dugan hjelpe meg med.
Er det derfor du er med i gruppa hans?
Det er ikke moro, men det er billetten til cockpiten i en F–15.
–Jeg tenker aldri på framtida. –Visst gjør du det.
–Hva skal du gjøre i neste måned? –Vet ikke.
–I neste uke? –Vet ikke.
Om 5 sekunder?
Få deg til å love meg at du ikke sladrer om hauken.
–Jeg sladrer ikke. –Lov meg det.
–Hvis det er så viktig... –Lov meg det!
Ok, jeg lover.
Jeg lover.
Sayonara. Ha det.
Julie–san?
–Hvordan gikk det på skolen? –Er du gal?!
Du skal banke på.
Miyagi ber om unnskyldning.
Nå kan du se.
Miyagi ber om unnskyldning.
Jeg er vant til å bo med Daniel–san.
Daniel–san gikk inn til Miyagi, Miyagi gikk inn til Daniel–san.
–Det er lettere med en gutt... –Vi glemmer det.
Miyagi skulle hente Julie–san på skolen, men du var ikke der.
Jeg snakket med en gutt på stasjonen.
Miyagi snakket med lærerne dine.
–Du gjør ikke leksene dine. –Kanskje jeg gjør dem en dag.
Kanskje i kveld?
–Du skal ikke gi meg ordrer. –Det er bare et ønskemål.
Jeg trenger ikke å kunne matte for å gjøre det jeg vil gjøre.
Julie–san...
Ambisjon uten kunnskap er som–
–en båt på landejorda.
Nå går jeg.
–Ikke bland deg i livet mitt! –Jeg prøver å lære deg noe.
Du kan ikke snakke engelsk engang!
Jeg er så lei for det! Hvordan gikk det?
Plutselig var hun der...
–Er du uskadd? –Jeg har det bra.
Jeg skal levere en pizza, og sjefen er beinhard...
Gjør som bestemor. Si at jeg tabbet meg ut igjen.
"Du er så tankeløs." "Du mistet besinnelsen igjen."
Miyagi sier ingenting. Du klarte deg bra.
–Sier du ingenting? –Jeg har et spørsmål.
Hvor har du lært det?
Du gikk i tigerstilling da du så bilen komme.
–Det har du ikke lært på skolen. –Jeg vet ikke hva du mener.
Jeg bare reagerte.
Faren min lærte meg karate da jeg var liten.
Vi trente hver dag etter skolen. For meg var det som en lek.
Din farfar reddet Miyagis liv.
For lenge siden under krigen.
Miyagi prøvde å takke ham ved å lære ham karate.
Han elsket karate.
Han trente faren din, som trente deg.
Så døde de.
Alle døde.
Miyagi forstår.
Miyagi har også hatt foreldre.
Sinne gjør dem ikke levende igjen.
Moren min var så vakker. Når hun pyntet seg,–
–liknet hun en eventyrprinsesse. Faren min elsket henne.
Han var klok og morsom og snill.
Det er ikke rettferdig at de døde.
Døden er ikke rettferdig.
Men vi må leve våre liv.
Før var minnet om dem knivskarpt.
Nå har jeg bare bildene.
Julie–san, foreldrene dine har etterlatt deg mer enn bilder.
De har etterlatt deg en verdifull arv.
–Hva da? –Karate.
Skulle det være noe?
Karate er her inne.
Denne gangen var du for ung til å verdsette karatens verdi.
Kan du ikke gi meg et svar jeg forstår?
Svarets verdi beror på spørmålet som stilles.
Det er jo det jeg sier...
Hvorfor er sminken min spredd over hele badet?
For mye sminke.
For mye sminke på badet.
Man får aldri for mye sminke.
Det blir et problem når...
Problemet er at tennene mine ikke passer til nesa.
Tennene er fine. Nesa er fin.
Hele du er fin.
Angående karate... Tror du at jeg kan trene? Jeg er ikke så sterk.
–Det fins mange slags styrke. –Vil du trene meg?
Så jeg kan forsvare meg mot typene til Dugan.
Du må betale for treningen.
Jeg har ingen penger.
Miyagi skal ha fire lekseoppgaver for én leksjon.
Ellers blir det ikke karate.
–To oppgaver i matte for en leksjon. –Og en i historie.
Greit. Vi begynner med en gang.
Først vokser vi bilen. Stryk på med den ene hånden, av med den andre.
Jeg vil ikke vokse bilen!
Etterpå skal vi ta oss av motoren.
–Denne nye karateformen er gøy. –Gøy? Kjøpesentret er gøy.
–Har du penger til bensin? –Jeg er blakk.
Da kommer du ikke til kjøpesentret.
Du vet ingenting om jenter!
Miyagi har mye å lære om jenter.
Gutter er lettere.
Mr Miyagi!
Jeg vil dra til kjøpesentret.
–Kan du låne meg penger? –Du behøver ikke å låne.
Naboene trenger en barnevakt.
Miyagi sa at du stiller opp.
Hei. Jeg heter Julie.
–Hva gjør du her? –Barn trenger leker.
Ball, frisbee. Alt mulig.
De trenger ikke leker, de trenger tre tvangstrøyer!
Sola er varm, gresset er grønt.
Si det, hvis Julie–san blir sint.
Pust dypt gjennom nesa. Sola er varm, gresset er grønt.
Da går det over. Sayonara.
Sola er varm, gresset er grønt.
Du planla alt sammen.
Å sitte barnevakt er god trening.
Skal du ikke lære meg å slå i stykker planker?
Slå i stykker planker? Har planker gjort deg noe?
Det hjelper deg ikke til å overvinne sinne.
Forstår du?
Julie Pierce... Jeg visste det! Snuten sa at det var ei jente.
Julie? Hva gjør du her? Leter etter en utdannelse?
Kanskje hun skal hente noe i skapet sitt.
Du kommer ikke ut!
Jeg vet at du er her!
Kom fram. Jeg er ikke så ille.
Vi kan vel prate og bli venner?
Skremte jeg deg? Det var ikke meningen.
Jeg vil bare at vi skal bli venner.
Jeg liker ikke McGowen.
Det kan vi prate litt om.
Du skulle blitt med til havna.
Men det går bra her også. Jeg liker forandring.
Ta henne!
Hun får ikke slippe unna!
Vi ses på havna!
Gudskjelov at dere kommer!
Hva gjorde du på skolen så sent?
Jeg skulle mate Engel.
Gid du oppførte deg som en engel.
Engel er en hauk.
–Det er en lang historie... –Miyagi vil gjerne høre den.
Sett deg i bilen.
Er du sint på meg?
Det er fint at du vil beskytte hauken.
Men du skulle ha sagt det til Miyagi.
Dugan har fått meg utvist fra skolen i to uker.
Jeg sakker håpløst bakut.
Jeg kan like gjerne glemme skolen og livet mitt.
Og høre på musikk hele dagen.
Nei, det er ikke bra for ørene til Miyagi.
Jeg har en bedre idé. I morgen skal vi til et spesielt sted.
Vi skal hilse på Miyagis gamle venn.
Julie! Hva gjør du her?
Jeg ble utvist og vi reiser bort en stund. Kan du mate hauken?
–Hvorfor ble du utvist? –Det er en lang historie...
–Vil du mate hauken? –Ja visst.
Rått kjøtt annenhver dag. Og full vannskål.
Jeg kommer til å savne deg. Vil du savne meg?
–Kanskje... –Det er ikke noe svar.
–Se opp! –Vil du savne meg?
–Ikke hvis du brekker beina. –Det er ikke noe svar.
Svar!
Ja.
Ja. Jeg vil savne deg.
Julie–san, kjøp 20 liter blyfri og sjokolade med mandler.
Hei. 20 liter blyfri og sjokolade med mandler.
–Ted, hva gjør du? –"Ikke noe..."
–Det er en pen hund. –Hvordan gjorde du det?
Man må ikke bli redd. Kjøpte du sjokolade?
Hva faen gjorde du? Hunden min er blitt en dott!
Iblant er dyr klokene enn mennesker.
–Pass deg, gubbe! –Kom, så drar vi.
–Du drar ikke før jeg sier det. –La henne være.
Vil du slåss, gubbe?
Det er ikke bra å slåss.
–Dumt å slåss. Noen blir alltid skadd. –Jeg er fullstendig enig...
Bra gjort!
Nei, ikke bra. Miyagi prøver å unngå slagsmål.
Miyagi avskyr slagsmål.
Er du ikke glad for at du ga dem en på trynet?
Jeg vil ikke slå noen.
Uheldig for dem at trynet deres er koplet til en minihjerne.
–Hva gjør vi nå? –Venter.
Mr Miyagi!
Klokka vekket meg.
Så nå kan vi spise frokost.
Jorden til Miyagi.
Mr Miyagi?
God morgen, Julie–san.
Dette er et hellig sted.
Det uttrykker indre fred.
Sanden står for havet.
Den store steinen er Japan.
Den mindre steinen er Okinawa, der Miyagi ble født.
–Og så? –Besøk Japan.
Klyv opp på den store steinen.
Nå er jeg i Japan. Får jeg kjøpe en TV?
Ikke noe TV.
Gi motstanderen din et høyt spark, snurr rundt og land på Okinawa.
–Det høres vanskelig ut. –Prøv.
–Umulig! –Det er det alltid første gang.
–Prøv igjen. –Hva er knepet?
–Be. –Be?
Javisst, da går det sikkert...
Bra, Julie–san. Prøv igjen.
Små jenter får alltid høre:
"Vær snill. Kle deg pent. Ikke slåss."
Når jenta blir stor og det kanskje skjer noe farlig, nøler hun.
Når kan man få slåss?
Når du har full respekt for deg selv og andre, da vet du svaret.
Hva skal vi gjøre her?
Julie–san må være årvåken og vite når faren er nær.
–Jeg er årvåken. –Åpne øynene.
Øynene er åpne. Hva skal jeg gjøre?
Fokusér!
Jeg er så sulten at jeg...
Hva er det?
Hva er problemet?
Hva har jeg gjort?
–Julie–san ville drepe kakerlakken. –Og hva så?
Munkene mener at livsfornektende handlinger skaper lidelse.
Derfor får ingenting i klosteret drepes.
For en dum regel.
Hvor skal du?
Det er dumt når ungdomsgjenger dreper hverandres medlemmer.
Det er dumt når land kriger mot hverandre.
Det er ikke dumt å respektere levende vesener.
Har du aldri drept en kakerlakk?
Miyagi bor ikke i klosteret,–
–men jeg respekterer alt levende.
Gi akt!
I hæren lærte jeg én ting: Man må være sterk for å slåss.
Eric McGowen?
Moren din er i telefonen.
Du rører deg ikke før jeg gir deg lov.
Går du nå, blir du aldri pilot.
Da kan du steke hamburgere resten av livet.
–Hallo, mor? – Det er Julie.
Hvordan går det?
Unnskyld at jeg ringer deg på skolen, men hvordan har Engel det?
Hun er ensom. Hun savner deg sikkert.
Du får vel ikke bråk fordi jeg ringer?
–Når kommer du hjem? – Jeg vet ikke.
Kom snart.
Vi ses.
Unnskyld at jeg ville drepe kakerlakken.
–Nå kan ingen overraske meg. –Sånn skal det låte, Julie–san.
Jeg vet at du er her.
–Er du årvåken? –Totalt.
–Klar til å forsvare deg? –Ikke noe problem.
–Gjør det med bind for øynene. –Jeg må kunne se!
Bruk ørene, nesa, huden, føttene.
Alle sansene dine.
Jeg fokuserte totalt!
Hold sansene dine vidåpne.
Unnskyld. Jeg trodde dere sov.
Jeg er lei for det, mr Miyagi.
Hva foregår?
Ingenting. Munkene morer seg.
Jeg trodde de var åndelige ledere.
Mistro alle åndelige ledere som ikke kan danse.
Jeg kan ikke. Jeg har prøvd tusen ganger.
–Husker du hva jeg sa? –"Be."
Gå ned på ett kne før du slår til.
Jeg klarte det!
Gratulerer, Julie–san.
Gratulerer... Er det alt? Får jeg ikke noe belte?
–Et belte kan du kjøpe. –Et karatebelte! Brunt... svart...
–Hva skal du med et belte? –For å vise at jeg er god!
Det viktige er at du vet det.
–Elvis Presley hadde et svart belte! –Så lån beltet hans.
Stryke på, tørke av...
Bra, Julie–san.
Du har oversett en flekk.
I morgen drar vi hjem. Skolen venter.
Jeg vet det...
Synd ikke munkene er her. Jeg ville sagt adjø.
Munkene har oppdaget noe om Julie–san.
De vil fortelle deg noe.
Jeg tilstår at jeg kom til å tråkke på en edderkopp. Men jeg ba for den!
Herlig! Dette blir første gang jeg spiser kake med pinner!
Blås ut lysene og ønsk deg noe.
Munkene vil gi Julie–san et ønske og en gave.
Ønsket mitt er at dere besøker oss i Boston.
Det blir vanskelig. Vi har ikke vært ute av klosteret på år.
Ønsket er innvilget. Og nå får du en gave.
Gaven er oppvisning i zen–bueskyting.
Hvor er målskiven?
–Du ser på den. –Hva...?
Abbeden skal skyte en pil. Men ikke for å ta poeng.
Den som mestrer små ting, mestrer de store.
Miyagi stiller opp frivillig. Det er en ære.
Takk for pilen.
–Velkommen tilbake, Julie. –God morgon, mr Wilkes.
–Jeg er lei for det som skjedde. –Kanskje det lærte deg noe?
Ambisjon uten kunnskap er som en båt på land.
Det svaret forstår jeg ikke.
Svarets verdi beror på spørsmålet som stilles.
–Hei, Eric. Hvordan har du det? –Bare bra. Velkommen tilbake.
Hvor har du vært?
Det kan jeg ikke fortelle. Du ville ikke tro meg likevel.
–Hvordan går det med Engel? –Fint. Vi er blitt bestevenner.
Se hvem som er tilbake.
Ned og gjengen hans er sure på meg.
Ikke bare på deg.
Jeg har gått ut av Dugans gruppe.
Jeg skal fortelle.
–Han skulle jo hjelpe deg å bli pilot? –Jeg trenger ikke hjelpen hans.
Han herser med folk til de blir hjernedøde.
Jeg vil være som Engel...
–Hvor er hun? –Jeg matet henne i går.
Hun kan ikke fly med brukket vinge.
Hva er det, Julie? Er fuglen borte?
–Hva har du gjort med henne? –Den er nok død nå...
Spiller du tøff?
–Hvor er hauken? –Den er borte.
En mann kom og tok den.
Han vil utstoppe den.
Eric, hold opp! Ikke bry deg om ham.
Jeg er ikke ferdig med deg. Vi skal ha et oppgjør.
Hvordan har de behandlet deg?
–Engel er klar til å fly. –Ikke med brukket vinge.
–Prøv. Se hva som skjer. –Det skjer ingenting.
Det bestemmer Engel, ikke Julie–san.
Hun kan ikke fly med brukket vinge.
Det vet vi ikke ennå.
La vinden røre ved fuglen.
Hvis du tror hun kan fly, tror kanskje Engel det også.
Slipp henne fri.
Fly, Engel.
Hva nå? Du er jo fri.
Har man sittet lenge i bur, er verden veldig stor.
Du er sterk, Engel.
Jeg vet at du er det.
Fly!
–Du helbredet henne. –Hun helbredet seg selv.
Men din tillit ga henne mot til å fly.
Nå går vi.
Jeg vil savne Engel.
Jeg snakket med henne om alt mulig.
Du har vært heldig som kunne snakke med Engel.
Nå begynner du kanskje å snakke med Miyagi eller Eric?
Eric har bedt meg på skoleballet. Men jeg vet ikke...
Liker du ham ikke?
Jo, men jeg har ikke noen selskapskjole.
Og jeg passer ikke inn der.
Jeg kan ikke danse vals.
Alt er mulig, Julie–san.
Men det var hyggelig å bli bedt.
Kan jeg hjelpe?
Jeg skal ha en kjole, en selskapskjole.
Vi har et stort utvalg.
Kort eller lang? Skal skuldrene være blottet?
Det er ikke jeg som skal ha den.
–Den er til en tenåring. –Jeg forstår.
Er hun trendy eller konservativ?
Skal det være blank silke eller crêpe de chine?
Sparkene hennes er bra, men hun må jobbe mer med slagene.
Ja, det forstår seg...
Er hun høy?
Ikke så høy, men ikke liten heller.
Ikke tykk. Ikke mager. Slank...
Hei!
Hva gjør du?
Vi skal trene karate innendørs.
Her inne?
Klar?
I dag skal Miyagi vise en ny karateform.
Fram med venstre fot, ut med høyre hånd.
Julie–san gjør det samme.
Når Miyagi rører seg, parerer du.
Føttene sammen.
Et øyeblikk.
Jeg kan danse!
–Hvor har du lært det? –Miyagi har oppfunnet "karate–vals".
Julie–sans farfar lærte meg å danse i Frankrike.
Han sa: "Kan du slåss, kan du danse. Alt ligger i fotarbeidet."
Men jeg har ikke noen kjole...
Miyagi har glemt noe... Fortsett.
En forsinket bursdagspresang fra Miyagi.
Så nydelig!
–Miyagi vil at du går på ballet. –Hvordan visste du størrelsen?
Det var den vanskelige delen.
Synd du ikke har en datter. Du ville ha vært en god far.
Får jeg lov?
Ring til Eric og si: "Vi skal ut og danse."
Vi...?
–Miyagi er sjåfør. –Nei, det foregår ikke helt slik...
Da blir Miyagi hjemme og er urolig far.
Jeg heter Eric. Jeg skal hente Julie Pierce.
–Jeg er Eric McGowen. –Hei. Miyagi.
Jeg skal hente Julie.
Hun skal være hjemme klokka 22.
Festen varer til midnatt.
Skal vi si klokka 1?
Hva skal du gjøre i den timen?
–Vis henne respekt. –Skal bli. Hele timen.
Julie–san, Eric er her.
Kom inn, mr Miyagi.
Skulle ønske at mor og far så meg nå.
I klosteret sa du at jeg skulle bevare dem i hjertet.
Det er slik man skal elske de som ikke er hos en.
Nå er foreldrene dine stolte. Miyagi også.
Veldig glade.
Julie–san, i kveld er du en vakker kvinne.
Gå nå.
God fornøyelse.
Miyagi og munkene kjører kanskje til byen og feirer.
–Hvem er de menneskene? –Venner.
–Jeg liker dem. –Jeg også.
–For en pen kjole. –Se på veien.
Du ser annerledes ut...
–Det er enveiskjøring. –Du er så nydelig...
Det er enveiskjøring her!
Vil dere virkelig gjøre dette?
Bort med labbene! Det er dyre saker.
–Jeg forstår ikke engelsk. –Ikke snakk heller.
–Hva er problemet? –Ikke forstyrr meg når jeg spiller.
Skal vi ta en dyst?
–En dollar per poeng? –Et øyeblikk.
Vi stiller opp.
Hvorfor lukker de øynene?
Det er zen–bowling.
De behøver ikke å se kjeglene, bare tenke på dem.
–Hva gjør du? –Ingenting...
–Unnskyld. –For hva da?
At jeg har skaffet deg problemer med Ned og gjengen hans.
Du er verdt det.
–Hvordan gikk det? –Jeg slo armen.
–Hvem sitt påfunn er dette? –Ned og Dugans.
–Ikke rør ham. –Han brakk armen.
Han torde i det minste. Ikke bland deg!
–Går det bra? –Jada.
–For noen idioter... –Du får ikke slåss.
McGowen utfordret meg. Han skal ha juling.
–Alt dette er min skyld. –Hva er det du sier? Tull!
Jeg er glad det gikk slik. Blås i Dugan.
Jeg lever livet som jeg selv vil.
Det kan vare vanskelig iblant.
Ikke når jeg er med deg.
–Trener Miyagi deg i karate? –Ja, litt.
Bruker du karate hvis jeg prøver å kysse deg?
Sola er varm, gresset er grønt.
Ikke noe...
Hei, McGowen.
Vi ses på havna. Hvis du tør!
Er du ok? Se på dette!
–Vi melder ham til politiet. –Det har ingen hensikt.
–Hva skal vi gjøre? –Jeg vil gjøre opp med ham!
Hei, McGowan!
–Hvor har du kompisene dine? –Jeg trodde ikke at du kom.
Dette skal være mann mot mann. Jeg skal gi deg en lærepenge.
Du kan gjerne prøve.
Husker du tyrefektingen?
Nå ønsker du kanskje at du hadde deltatt i treningen.
–Jeg klarte da å få deg i bakken. –Ja... Og det skal du få betale for!
Nå skal vi stenge kjeften på deg.
–Jeg tar ham, Ned. –Nei, vi er et team.
–Vi tar ham sammen. –Kom igjen!
Tenn på.
Kom igjen, McGowen!
Vi har ikke begynt engang!
Opp med deg!
Du er jo ikke noe tøff.
Trodde du var tøffere...
Høyere! Jeg vil se ham i øynene. Takk for at du kom, McGowen.
Løft ham opp.
Drep ham.
Hva tror dere jeg har trent dere for?
Ned, spark ham. Gjør det!
–Han ligger jo ned... –Løft ham opp!
Eric!
–Jeg tilkaller politiet. –Det var en bilulykke.
–Det er ikke sant! –Fem mot én... Det er ikke en ulykke.
Ned kan ta McGowen med bakbundne hender.
Tuller du?
–Jeg vil slåss! –Vil du slåss mot meg?
Julie–san, ikke slåss.
Hun vil slåss mot meg!
Jeg mister selvrespekten hvis jeg ikke gjør det.
–Si at hun kommer til skade! –Nei, Eric.
Julie–san har rett. Tiden er inne.
Husk at sann styrke kommer innenfra.
Gjør du dette, skal du drepe henne.
Forstått?
Dette er flaut, men la gå...
Slå til.
Rolig! Utnytt din styrke!
Bra, Julie...
–Stopp dem! –Eric, nei.
Men ikke bra nok. Kom igjen!
Fokusér!
Det er slutt, Julie–san.
Krigen er ikke slutt fordi et slag er tapt!
Charlie tar henne.
Kom igjen, Charlie!
Du er jo gal!
–Morgan, du tar henne. –Det er slutt.
Opp med deg!
–Gjør jobben ferdig! –Det er slutt.
–Det er nok nå. –Det er ikke slutt!
Da avslutter vi det.
Jeg skal slukke lyset ditt!
På tide å slukke lyset ditt.
Du sier du har alle svarene, oberst...
Mr Miyagi, du var fantastisk.
Ikke fantastisk.
Du ga ham skikkelig juling.
Hvor ofte må jeg si at det ikke er bra å slåss?
Jeg vet det. Noen blir alltid skadd.
Men du må innrømme at de fikk skikkelig juling.
Julie–san, det er ikke bra å slåss.
Men er du nødt til å slåss, så vinn.
Tekst: Vibeke Otterstad – IFT