Šta hoćeš?
Pivo.
Sve što imam je Čango, vruće kao pišaćka.
Moje omiljeno.
Dobro je.
Ovo je najbolje pivo koje sam probao.
U stvari...
Treba li ti nešto?
Samo sam srećan što sam živ.
Bio sam par gradova odavde. Znaš gde je Saragosa?
Bio sam u baru kao što je ovaj. I oni služe pivo.
Ne ovoliko dobro, ali blizu.
I video sam nešto u šta ne biste poverovali.
Sedeo sam tako sam sa sobom.
I taj bar je bio pun propalica.
Ne kao ovde.
Mislim loš. Tamo su bili mnogo gadni.
U svakom slučaju, sedim sam. Volim tako.
U međuvremenu stvari su se odvijale.
Ispod stolova... Ne previše očigledno,
ali ni diskretno.
I sedim ja tako,
i ulazi on,
najveći Meksikanac koga sam ikada video.
Ulazi kao da je mesto njegovo.
Niko nije znao šta da misli o njemu.
Tu je bio, i šetao se.
I bio je taman.
Ne mislim da je bio tamne kože.
To je bilo drugačije.
Izgledalo je kao da uvek hoda u senci.
Kada bi prilazio svetlosti, mislio bi da ćeš mu videti lice,
ali nisi.
Kao da se svetlo gasilo samo za njega.
Pa, taj momak
seda za bar,
traži kiselu vodu i ništa ne govori.
Naručio je kiselu?
Nije me interesovalo njegovo piće.
Više me je interesovalo ono šta je nosio,
neku vrstu torbe, tešku.
Stavio je pored sebe kao da mu je devojka.
I onda, odjednom, govnar je progovorio.
Govorio je tiho sa barmenom.
Znam da je govorio o nekom poslu zato što je uznemirio barmena.
Pogotovu kada je pomenuo...
Rekao je nesto kao...
"Kučka" ili "Bučo."
Da to je to. Bučo.
Šta god da je rekao iznervirao je barmena.
Neki od tih propalih likova,
ne otmenih kao ovi momci, već pravi šljam, se iznervirao isto.
Počeo je vaditi pištolje i noževe, započinjući frku.
Tada je stranac
odgurnuo je svoju barsku stolicu, uhvatio torbu i uleteo u prostoriju.
Ne znam šta je radio na podu, ali se u dva pokreta torba otvorila
i izvadio je najveći ručni top koji sam ikada video.
To je bio samo početak.
I ti si samo stajao dok se to dešavalo? Nisi pobegao niti se priključio frci?
Ukočio sam se od straha, govno mi se smrzlo.
Sve što sam mogao da radim je
da gledam kako to čudo ruši sve.
Bilo je neverovatno.
Propalice i šljamovi
padali su na sve strane i ginuli su, što su i zaslužili.
Nemojte loše da me shvatite.
Nisu bili tako otmeni kao što ste vi.
Nimalo.
Ti likovi su bili smradovi svetske klase.
Žao mi je, ali dobili su šta su zaslužili.
To je bio sudnji dan.
Uhvatio je jednog od tih likova,
jedinog koji je još uvek disao.
Izvlačio mu je informacije. Znam to po šapatu
da mu je rekao sve što je ikada znao.
I što jeste i što nije. Priznao je sve. Strancu je rekao apsolutno sve.
Sve?
Mogu li da dobijem čistu kriglu? Ova je prljava.
Jebi se!
To je najčistija koju imam.
U svakom slučaju,
bez upozorenja, bez ikakvog obrazloženja,
stranac se osvrnuo
i video
mene.
Video si mu lice?
Njegovo lice?
Njegove oči.
I nije ti ništa uradio? - Ne baš.
Zato što mu je pažnju privukao momak na patosu.
Stranac ga je upucao,
prišao barmenu, platio i otišao.
Znači barmen je preživeo?
Barmen uvek preživi!
Ali dok je stranac prilazio ka vratima...
GOST NIKAD NIJE U PRAVU
Ne, barmen je prošao najgore.
Evo. Kuća časti,
ako se setiš njegovog lica.
Hvala, ali ne. Brišem odavde,
jer mislim da je krenuo u ovom pravcu.
Hvala!
Pazite se.
Ko je?
Tvoj jedini prijatelj.
Zar ne misliš da si suviše oprezan?
Jednog dana, jako ćeš leći na to i prosućeš sam sebi mozak.
Sta hoćeš?
On je ovde.
Spomenuo sam njegovo ime a oni su poludeli.
Bučo je ovde?
Nisu uopšte slušali šta sam pričao,
ali kada sam ga spomenuo, pretvorili su se u uši.
I odjednom su se zainteresovali za tebe.
Ispričao sam priču fino i pikantno.
Koliko pikantno?
Vrlo pikantno.
Bio si najveći Meksikanac koga sam video. - Divno.
Preterao sam sa proporcijama, ali su poverovali.
Ukenjali su se od straha. Veruj mi.
Gde da idem?
Taraskov bar za početak.
Probaj da ne napraviš onoliki krkljanac kao prošli put.
Nisam ja kriv.
Naravno da nisi. - Oni su prvi počeli.
Kako god kažeš. Ali upamti, Bučo je onaj koga tražiš.
On ima mnogo ljudi. Ali bez njih je niko i ništa.
Štedi metke. - Odjednom, ti si mi stariji brat.
Osećam se malo odgovornim za tebe.
Mogu li nešto da te pitam? - Da.
Šta će biti kada bude mrtav?
Kad Bučo umre,
onda je gotovo.
On je poslednji.
Kraj osvete? Oko za oko i ta sranja? Bićeš zadovoljan?
Mislim da hoću.
Nadam se da hoćeš.
Nemam ja stomak za sve ovo više.
Nikada nisi ni imao.
Nisi ni ti.
Bučo, upravo sam zvao Oro Verde bar u Saragosi.
Niko se nije javio.
Javi mi ako saznaš bilo šta.
Dobro. Vidimo se.
Želim jak nadzor svih operacija.
To znači dvostruka i trostruka provera, čak i za naše redovne mušterije.
Ja ću.
Gde je moj auto? Da li je gotov? Koliko još da čekam?
Nije mi se svideo pa sam ga vratio. - Opet? Mogao sam sam da ga napravim dosad.
Ko je to? - To je nećak moje sestre.
Traži posao, pa je hteo da ti pokaže svoje borilačke sposobnosti.
Šta? Ti ovo nazivaš audicijom, borba protiv Pipona?
Ako ne može da pobedi Kristosa, nisam zainteresovan. Kristose, ulazi.
Briši odavde.
Ne izgleda ništa posebno.
Jebi mu kevu, Kristose!
To je bolje.
Nikada više neće plesati.
Toliko o Kristosu. - Rekao sam ti.
Da, da. Slušaj. Ovo hoću da uradiš:
Stavi još ljudi oko Tarasko bara i La Asteke.
Kolumbijci se pitaju mogu li da izdržim ekstra pritisak.
Gledaju nas podosta.
Kaži... - Šta?
A on?
Sredi tu nogu i dobrodošao u familiju.
Moram da naplatim.
Izvinite, ali...
Radila sam u baru, pa znam kako izgleda služiti ljude.
Želim da vam skrenem pažnju da je osoblju ovde
potrebno momentalno poboljšanje.
Na šta misliš?
Na šta mislim?
Naš konobar, gde je?
Nemoj mi reći da je još uvek u kupatilu.
Naš konobar nije došao da nas pita treba li nam još nešto. A trebalo je.
Nije nam uopšte doneo račun.
A treba nam jer hoćemo da idemo odavde.
Evo. Valjda će biti dovoljno.
I ne očekujte bakšiš.
Ako se ne ponašaš lepo, neću te pitati da izađemo.
Pivo vam ima ukus mokraće.
Znamo! - Zato što pišamo u njega!
I to nije sve.
Loše pivo, loša usluga. Da li ljudi znaju da ne treba da dolaze ovamo?
Dva piva.
Ovo je za tebe.
Sačekaj samo minut.
KRČMA TARASKO
Želeo bih da vidim gitaru.
Da li sviraš?
Da, a ti?
Pomalo.
Sviraj nešto.
Neću sada.
Ona je od mog tate, ali on više ne svira.
Ne?
Nema više posla za marijače. Sad samo gleda televiziju.
Žao mi je što to čujem.
A i nikad nije bio mnogo dobar.
Bar ne kakav ću ja da budem. Slušaj ovo.
Opusti malo prste.
Ovako.
Znaš na šta mislim? Opusti ih.
Kako si to uradio?
U redu.
Daj.
Zaboravi na ovu ruku. Želiš da budeš brži.
Evo tajne.
'Si shvatio? Dobro.
Vežbaj ovo
svaki dan.
Po ceo dan.
Sledeđi put
naučiću te jednu pesmu da sviraš na ovaj način.
Vežbaj.
Ovo me podseća na vic.
Lik ulazi u bar.
Prilazi barmenu. Kaže: "Barmene, ajde da se kladimo.
Kladim se u 300 kinti da ću da pišam
u čašu onog lika i da neće ni jedna kap da padne pored."
A čaša je daleko 3 metra.
On kaže: "Stani malo. Kladiš se u 300 kinti
da ćeš stajati tu i pišati
čak tamo, i da nijedna kap neće da padne pored?"
Lik kaže: "Tačno tako."
A barmen kaže: "Momak, imaš opkladu."
Lik odgovara: "Dobro, evo sad ću."
Izvadi patku.
I počinje da gleda u čašu. Razmišlja o čaši.
Kara, čaša. Razmišlja o svojoj kari.
Kara, čaša. Kara, čaša. Budi čaša. Kara, čaša.
I onda počne da piša.
I prska svuda naokolo.
Piša po baru, stolicama, po podu,
po telefonu, po barmenu.
Piša svuda osim u usranu čašu.
Kontaš?
Barmen umire od smeha. Bogatiji je za 300 kinti.
Pišaćka mu se sliva sa lica.
Kaže: "Glupi idiote! Sve si pogodio, sve osim čaše.
Duguješ mi 300 soma."
Lik kaže: "Daj mi sekundu." Odlazi na drugi kraj bara.
U ćošku, par likova igra bilijar. Odlazi do njih.
Vraća se do bara.
Kaže: "Izvolite, gospodine barmenu. 300 kinti."
Barmen ga pita:
"Zašto si toliko srećan? Upravo si izgubio 300 kinti, idiote!"
Lik mu odgovara: "Vidiš li one ljude tamo?
Sa njima sam se kladio u 500 kinti ponaosob
da mogu da ti pišam po baru,
po podu, telefonu pa čak i po tebi,
a da ti nećeš da se iznerviraš oko toga nimalo,
šta više, bićeš srećan."
Dobar vic!
"Šta više, bićeš srećan!"
Znaš šta?
On nije prošao.
A ti...
ti si prošao fino.
Pa, znao sam da hoću...
Ja i Buki se znamo 100 godina. - Bučo.
Znam i njega.
A ovoga ovde sam upoznao danas.
Uđi. - Odličan posao.
Odličan posao. Lepo odrađen.
Kul je. Pođi, Jorge.
NEISPRAVNO
Onamo?
To je jebeno odvratno.
Šta hoćeš?
Tražim posao.
Nema posla ovde.
Vidim.
Nešto da popijem?
Imaš li nešto u toj torbi?
Da.
Šta?
Moju gitaru.
Da li si siguran da nećeš da čuješ kako sviram pre nego što kažeš ne?
Hoćemo samo da vidimo šta je u torbi.
Ako je ono što tvrdiš, možeš da piješ koliko hoćeš.
Ali već sam vam rekao.
Ja sam muzičar. Ovo je moja gitara.
Ne pipaj!
Sklonite ga.
Požuri!
Kako ti ide?
Šta je unutra? - Gitara.
To je gitara.
Čuli smo priče o koferu gitare punom oružja.
Znam.
Morao sam da se uverim. - Razumem.
To je on!
Da, to sam ja.
Nemam ništa sa vama, zato se smirite.
Ja samo tražim čoveka koji se zove...
Ne još.
Šta se dešava?
To je sada?
Pazi ga. - Šta se dešava?
Tvoj prijatelj?
Kunem se da nemam pojma o tome šta se dešava!
Sranje!
Promašio si me!
Ustani.
Dođi ovamo.
Tražim čoveka koji se zove Bučo.
To je sve.
Ali morao si da mi otežavaš.
Slušaj me.
Ne želim da te ubijem.
Samo želim da me odvedeš kod njega. Jesi li razumeo?
Hteo si da mi pucaš u leđa?
Smradu jedan!
Ako želiš da ideš, idi.
Ako želiš da ostaneš, ostani...
Opusti se, dobro?
Jebi se!
Pogledaj se sad.
Lova je pozadi. Kao i inkasant.
Leži dole sa tri metka u lobanji.
Mora da ga Tavo ukokao. - Gde je Tavo?
Tavo je napolju, šefe. - Gde?
Dva bloka odavde.
Reci mu da dovuče bulju ovamo!
Želim da znam šta se desilo. - On je mrtav.
Kažem vam, šefe,
ko god da je on, nije došao ovamo po lovu.
Ne. Došao je po mene.
TRAŽIM BUČOA
Čuli ste priče o liku koji nosi kofer od gitare pun oružja.
To su samo priče. To je to i ništa više.
Zar ne vidite da je zatvoreno?
Moramo da ga nađemo.
Rekao si da nas motre Kolumbijci. - Moramo brzo da reagujemo.
Verovatno je pobegao iz grada.
On zna da sam ovde.
Ne ide on nigde.
Gde sam ja?
U Biblioteci.
Biblioteka Kafe.
Šta si mi ovo dala?
Ublaživač bola.
Operišem te.
Gde su svi?
Zatvorila sam ranije da niko ne bi došao. Niko ionako ne bi došao.
Zašto? - Niko ne čita.
Da li su tvoje? Sve ove knjige?
Moje su.
Roditelji su mi umrli.
Ostavili su mi kuću i novac. Gore živim.
Zašto biblioteka?
Ovaj grad nikada nije imao biblioteku,
pa mi je palo to na pamet.
Jesi li sigurna da znaš šta radiš?
Zašto biblioteka... a?
U redu. Zar ovde nema bolnice?
Veruj mi. Ne želiš da ideš ovde u bolnicu.
Nikada nećeš imati posla u ovom gradu.
Šta?
Gitara. Nikome ovde ne trebaju muzičari.
Znam.
Treba mi zbog riba.
Da? - Da.
Hajde!
Vidiš ovo?
Tvoje ime je ovde.
Da? - Da.
Ti ne znaš moje ime. - U pravu si.
Ne znam tvoje ime.
Da li pušiš?
To je najmanje što mogu da uradim za tebe pošto si mi spasio život.
Uzmi još par komada. Ublažiće bol.
Vruća voda.
Sranje! Šta mi to radiš?
Izvini. - Nisi normalna.
Opusti se. Ovo je hladna voda.
Je l' bolje? Hajde da te zašijemo.
Beži odavde.
Znam ko si.
Stvarno?
Ti si onaj lik o kome pričaju priče.
Ti ubijaš dilere droge. - Tražim Buča. Da li ga znaš?
Nadam se da ne misliš da možeš sam da ga ubiješ.
Poznaješ ga? - Da.
Imam par ljudi koje ću da pozovem. Duguju mi uslugu.
Ne žali se.
Bilo bi ravnije da se nisi toliko pomerao.
Ova je gadna. Ko je to napravio?
Ja, pre mnogo godina.
Ne želim ni da znam šta je to.
Pa, više puta mi je spasilo život.
Poklanjam ti. - Oh, ne. Hvala.
Ne. Mogu bez toga.
Hoćeš li da mi pomogneš?
Mislim da ne mogu.
Moram ovde da ostavim stvari na par minuta.
Mogu li da ti verujem? - Da.
Stvarno? - Da.
U redu.
Gde ideš? - Moram u crkvu.
Zašto? - Da okajem grehe.
Ja sam grešnik.
Znam.
Da li sam ti se zahvalio?
Ne, nisi.
Hoću.
Bučo, šta misliš?
Neprobojno staklo, ojačane strane,
hauba.
Sve što si tražio.
Slušaj.
Nemamo isporuka danas osim one iz Hidalgoa.
Ne idi tamo.
Ostatak grada je igra. Uzmi kola i nađi ga!
Uzeću moj kamion. - Uzmi kola. Zato sam ih kupio.
Ako vidiš nekoga koga ne znaš, ubi ga. Ne želim da rizikujem.
Šiber je otporan na metke. Radi kao štit kada pucaš odozgo.
Vidi ovog lika.
Radi. Idi i nađi ga. Zamira.
Vodi nju sa sobom. Potrebna ti je sva pomoć.
I ti isto.
Oprosti mi, Oče, ubio sam nekoliko ljudi.
Nemoj da sereš!
Kako sam ja čuo, očistio si ceo Tarasko Bar.
Lep posao, čmaru. Sve face iz Kahile te traže.
Stvari su se odmakle kontroli. - Rekao sam ti, bez krkljanca.
Ja sam tebi rekao, Bučo je zadnji.
Posle njega, ja sam završio. - Ne, ja sam završio.
Ubili su ženu koju si voleo. Dobro. Onda su ti pucali kroz ruku.
Dva-nula. Probudi se. To nikada ne možeš povratiti.
Samo idi.
Veruj mi. Ne želiš da dođeš do kraja sa njim.
Na šta misliš?
Samo ću ti reći, malo sam se raspitao. Bučo nije osoba za zajebanciju.
Veruj mi.
Ne mogu da odem bez Buča.
Ne želiš da živiš malo duže? U redu. Ja želim.
Najozbiljnije. Ako ti opet bude potrebna pomoć, ne zovi mene.
Zovi svoje drugare Kampu i Kina. Oni su ludi.
Trebalo bi da mogu da računam na tebe! Tebe!
Ti dani su prošli.
Čekaj! Hajde!
Srećno. Nemoj da pogineš.
Da li želiš ispovest?
Možda kasnije, Oče, zato što tamo gde ja idem
moraću brzo da se vratim.
Zdravo.
Da?
Gledaj...
Nisam zvao ranije zato što sam sa svime izlazio na kraj.
Da, nema gde da pobegne.
Moji ljudi ga upravo traže. Kako to misliš, nekoga si poslao?
Koliko dugo je ovde?
Ko je on?
O čemu pričaš? Mi ćemo to da sredimo.
Neko kao on će skroz rasturiti mesto i napraviće užasnu buku.
Kako taj tvoj izgleda?
Moram da znam ili pogrešni ljudi mogu biti ubijeni.
Sledeći put ću te zvati ranije, ali znao sam da mogu ovo da sredim...
Halo? Halo!
Sranje!
Koji je broj telefona u mom autu?
Dupeglavci, koji je broj telefona u mom autu?
Broj!
U tvom je autu, šefe.
Koji je jebeni broj telefona u mom autu?
Jebi ga!
Šta radiš to? Beži.
Ne možeš da ideš. Trebaš mi.
Sanjao sam je ponovo.
Pa šta?
Slušaj me! - Šta?
U pravu si.
Možda bih trebao da prestanem.
Konačno pričaš razumno jer reći ću ti
ako nastaviš, završiće se vrlo brzo.
Ulazi!
Pazi!
Hej, opet ja.
Čovek koga si poslao... Kako izgleda?
Samo da bih znao, da se moji ljudi ne zabune.
Tamna kosa, tamna koža. Toliko sam shvatio.
Možeš li još neki detalj da mi daš?
Tetovaža na grudima.
Tetovaža žene na grudima.
Šta još?
Oružje?
Noževi za bacanje.
I?
Sitniš za telefon da bi mogao da ti javi o napredku.
Da. Dobro.
To će biti dovoljno. Hvala.
Da. Nećemo da mu smetamo.
Hvala.
Jebi ga! Ovo je ono o čemu sam pričao!
Naši ljudi nas motre.
On je ovde od jutros i proverava nas.
Smradovi!
Idi i nađi ga. - Koga?
Nema nikog drugog. Predstavlja se kao Kolumbijac.
Neće da priznaju da su krenuli za tobom!
Ima još nekog tamo.
Želim da ga odmah nađete! - Ko je još tamo?
Gitarista? Lik je legenda.
Ti nisi vernik.
To će biti tvoj pad.
Idem sa tobom. Ne mogu da te ostavim samog u ovome.
Sada je moja glava u torbi.
Zašto ne vežbaš?
Rekao sam ti. Svaki dan, ceo dan.
Ne mogu da sviram na ovoj gitari.
Hajde. - Gde ideš?
Idem po moju gitaru.
Čekaću te ovde.
Eno je tamo.
Šta je tamo?
Moja gitara. Hoću da ti pokažem da sam vežbao.
Glupi klinac.
Ostani ovde. Niko drugi ne bi smeo da bude tu.
Vidiš? Evo ga.
Vidiš? Ovu umem.
Ni ne razmišljaj o tome.
Daj mi gitaru.
Beži.
Sranje.
Ovo je gitara tvog ćaleta?
Jer zbog ovoga više ne radi?
Menjaju gitare svakih par dana. - Šta ti dobijaš?
Moj ćale ne mora da radi. On gleda u TV.
Svuda ih skrivaju.
Žene sa nosiljkama. Crkva.
Biblioteka. Pitaj Karolinu.
Ona će ti reći. I ona isto to radi.
Šta? Isuse.
Šta si mu rekla? - Kome?
Radiš za njega? - Ja ne radim ni za koga.
Želim da znam šta si rekla! - Ništa nisam rekla.
Ništa? Rekla si mu da sam u crkvi!
Ništa nikome nisam rekla. - Pogledaj me!
Štitiš ga.
Ne štitim ga. Da ga štitim, rekla bi mu da si bio ovde.
Ne želiš ga mrtvog.
Ne želim nikoga mrtvog. Njegovo ubistvo nije rešenje.
Da li znaš šta vidim? Vidim da ništa nisi bolja od njega.
Isto sranje!
Svako može biti kupljen.
Ne može svako. - Ti si toliko dobar?
Ova biblioteka je moja biblioteka. Neko dođe i ostavi nešto.
Posle par dana neko drugi dođe i pokupi.
Koliko? - Ja samo iznajmljujem prostor.
Koliko? - Samo kupatilo.
Koliko ti plaća?
50.000 godišnje.
Gotovina.
Pogledaj se. Opet si sjeban. Dođi vamo.
Na kasu.
Nisam otvorila ovo mesto da bih ga gledala kako propada.
Nije donosilo novac. Morala bih da ga zatvorim.
Jednog dana, Bučo ulazi u radnju sa koferom punim love.
Kaže mi, "Karolina, uzmi ovo i radi svoj posao,
a ja ću ti davati 50.000 godišnje."
To su uradili sa mnogima ovde.
Koriste naše poslove kao pokriće.
Trošim deo novca da očuvam ovo mesto.
A ostalo čuvam, za slučaj
kada jednog dana ovde počne sranje,
ja imam novac da jednostavno odem.
Ali ne mogu da odem,
jer kad jednom uđeš, više ne možeš da izađeš.
Osoba najbliža meni
je ubijena.
Ne mogu da zaustavim ono što moram da uradim.
Treba li ti pomoć?
Ne. Pokušala sam da pomerim kasu.
Ionako mi treba nova.
Šta te dovodi ovamo?
Ne dolazim više često.
Je l' tako?
Kako si?
Dobro.
Posao? - Posao je dobro.
Dobro koliko može da bude.
Rekao sam ti. Biblioteke...
Ne u ovom gradu.
A ti?
Tražim nekoga ko nam ugrožava posao.
Možda si nešto čula o baru danas.
Da. Bilo je pucanja.
Da li si videla nekog ko možda izgleda...
Sumnjivo?
Čovek koga tražim je očigledno opasan.
Ne tražim ti da mu se suprotstaviš.
Ali ako ga vidiš
možeš li da me pozoveš?
Naravno.
Mislim,
ne sme da se puca više ovde.
Ali nisam ga videla.
Ne bi me valjda lagala, zar ne...
Karolina?
Kakav nered.
Bolje da počistim.
Hvala na kafi. Nazovi me.
Da.
Ako ga vidim, sigurno ću te zvati.
Dali je to on? - Da.
Ne radi mu ništa ovde ili ćemo oboje poginuti.
Ne želim da umrem zbog ovoga.
Drži se dalje od prozora.
Ova nije loša.
Ustvari skoro je ravna.
Zašto mu nisi rekla...
Da sam ovde?
Ne znam.
Znam da misliš o njemu sve najgore.
I jeste.
Ne baš.
On ima svoju dobru stranu. To je jedino što može da ga spasi.
Šta je ovo?
To je za tebe.
To je za mene?
Tvoja je.
Nisam ti uzela kofer pošto ga već imaš.
Prelepa je. Hvala.
Mislila sam kad završiš sa oružjem
da nju staviš unutra umesto oružja.
Možda.
Sviraj nešto.
Hajde. Pomoći ću ti.
Izvini. - Pažljivo.
U redu je.
Ne mogu više da sviram.
Zašto? - Pogledaj mi ruku. Ona je...
Ne mogu. - Ok, improvizovaćemo.
Improvizovaćemo? - Da.
Da li sviraš?
Malo.
U redu.
To čak nije ni jedna nota.
Pokazaću ti. Stavi ova dva prsta ovde.
Ovako? - Da.
Dobro. To je lepo. Da vidim.
Memo, on je u biblioteci.
Siguran sam.
Proveri.
Ako je stvarno tamo, i ona ga krije, ubi ih oboje.
Neka izgleda kao nesreća.
To je bre biblioteka. Zapali je.
Ajde!
Hajde! Požuri!
Uzmi ovo. - Šta?
Stani! Moram da uzmem tašnu!
Stani.
Izgledaš odlično.
Hvala.
Gde ćeš? - Dole, pa napolje.
Uzmi ovo.
Isuse!
Šta to radiš?
Idemo!
Bežimo odavde!
Idemo!
Ajde! Ajde!
Izvini, Karolina.
To je on. - Šta?
To je Bučo?
Imam čist pogodak.
Mamu mu jebem.
Šta?
Šta to radiš?
Ubi ga!
Moj ceo život bio je unutra.
Zar ne vidiš? Ubiće me.
Dođavola!
U čemu je problem? Imao si šansu.
Zašto ga nisi ubio?
Hajde.
Stani malo.
Jedna je stvar ako juriš nekoga ko beži po gradu,
a on se krije gde god hoće.
To mogu da razumem.
Ono što ne mogu da razumem
je kako može da ti pobegne ako već znaš gde se nalazi?
Voziš se po gradu.
Vidiš nekoga koga ne poznaješ, i odmah ga ubiješ.
Je li to komplikovano?
Pogledaj tamo.
Ne poznajem ga.
Nikada ge pre nisam video.
On ima pištolj. To mora da je on.
Je li to komplikovano?
To je lako.
Pogledaj. Ko su ti likovi? Ni njih nikada nisam video.
Je li to komplikovano?
Možeš li to da uradiš, ili moram ja sve?
Uspeću.
Naravno da hoćeš.
Uzmi moja kola. Zato sam ih i kupio.
Zamira, ostani ovde. Treba mi neko odgovoran da pazi na ovo mesto.
Požuri.
Nije uvek bilo ovako.
To vidim.
Bio sam muzičar. - Da li si bio dobar?
Da, bio sam.
Pucali su mi u ruku.
Znaš...
Lakše je pucati nego svirati gitaru.
Lakše je uništavati nego stvarati.
Ubili su ženu, koju sam voleo.
Uništili su mi život.
Bučovi ljudi su odgovorni za to.
Zašto nisi ubio Bučoa?
U redu,
evo šta je plan.
Još uvek možeš da odeš bez mene, ko mora da ga ubije.
Ti imaš lovu. - Više nema love.
Šta? - Nema je više.
Bila je sakrivena u knjigama. Izgorela je.
Sranje!
Nemam više ništa. Ništa.
Divno.
Sranje.
Zašto ne pozoveš prijatelje?
Kampu.
Kina.
Oni bi uništili grad. A Bučo bi se ipak izvukao.
Zaboravi.
Ali on će
da me prati gde god da krenem dok ne budem mrtva.
To mi je važno.
Kampo?
Da li je Kino tu?
Koliko brzo možete da dođete u Santa Sesiliju?
Čekaću vas.
Hvala.
Kampo, ponesite gitare.
Daj mi snage da budem ono šta sam bio.
I oprosti mi na onome šta sam sada.
Ponovo zajedno.
Da.
Zasvirajmo malo.
Pokri se!
Nisam siguran da je ovo pravo mesto.
To je to mesto.
Idem sa tobom.
Manito.
Šta radiš ovde?
Mislio sam da sam tražio đavola samog.
A sve vreme, to je bio moj brat.
Nisam znao da si to ti, Cezare.
Saznao sam tek jutros.
Mogao bih te odmah ubiti.
Osramotio si me.
Uvek smo znali da ćeš biti loš. Nisam znao da ćeš biti baš toliko.
Pa, moj mlađi brat dolazi ovamo
da me nauči lekciju, da mi pokaže šta je dobro, a šta zlo.
Ti si gitarista. Šta to radiš?
Ubijaš moje ljude, uništavaš mi posao?
Oni su ubili ženu koju sam voleo.
A ti si poubijao njih, šta onda hoćeš od mene?
Ja ne ubijam nedužne ljude.
Ti samo kupuješ nevine ljude.
Ne ubijaš ih
dok ne postanu nepotrebni.
Zar nije ona sad ta koju voliš?
Kada nešto izgubimo, zamenimo ga sa nečim drugim.
Ona je prava premija.
Veruj mi, ja to najbolje znam.
Žao mi je zbog biblioteke. Rekao sam ti da će jednom izgoreti.
Da sam znao da se jebeš sa mojim bratom, drugačije bih reagovao.
Cezare...
Naučio sam da čitam iz očiju ljudi.
Šta si pročitao iz mojih?
Poraz, brate.
Poraz? Pogledaj se!
Došao si da me ubiješ.
Tata više ne bi bio ponosan sa tobom.
Bio si njegov mali gitarista, njegov marijači.
A sada si komad govna poput mene!
Želiš da me ubiješ? Da ti kažem nešto.
Već si me ubio.
Podigni ruke gore, Manito.
Idemo.
Žao mi je, ali ne mogu da te pustim
da se junačiš dok kažnjavam Karolinu što me je izdala.
Pusti me da uradim to i onda smo kvit.
Čisto smaknuće.
Ubio si moje ljude. Šta je bilo, bilo je.
Ionako sam gotov. Ali sada...
Ja ubijam Karolinu.
A ti moraš to da gledaš.
Zbogom, Karolina.
Svako koga sam ubio
bio je nečiji otac,
nečiji sin,
nečiji brat.
Vežbaj.
Gde ideš?
Ne znam.
Karolina, da li sam ti se zahvalio?
Hoću.
Pa?
Želim da mi se odmah zahvališ.
Hvala.
Za svaki slučaj.
Duga je vožnja do sledećeg grada.