Krigen var äntligen slut. Den store kung Arthur av Camelot hade-
- vigt sitt liv åt att bygga upp ett fredens och rättvisans rike.
Nu ville han gifta sig. Men freden blev kortvarig.
Arthurs riddare prins Malagant hade länge avundats kungens makt.
Nu fann han ett skäl att bråka med Arthur-
- och lämnade Camelot med hat i hjärtat.
Återigen delades landet, mellan Malagants rovgiriga anhängare-
- och de människor som förblev kungen trogna.
Sen var det Lancelot. En vandrare-
- som aldrig hade drömt om fred, rättvisa eller ridderskap.
Det var svåra tider. Alla försörjde sig bäst de kunde-
- och Lancelot var duktig med svärd...
- Bra. Vill du veta hur man vinner? - Hur?
Var den ende med svärd.
Enkelt.
En applåd! Han kämpade väl.
Bra gjort, John.
Segraren får allt, mina vänner!
En utmanare till, sen går jag.
En gång i livet möter man en kämpe så snabb och orädd-
- att ingen rår på honom.
I väntan på honom kan ni öva på mig.
Lika säkert som att solen går upp finns det en som är bättre än jag.
- Det kan vara här och i dag. - Gå fram nu. Ja!
Det kan vara du.
- Han ser stark ut. Är han duktig? - Prova och se!
Gör det. Mark. Men skada honom inte.
- Heter du Mark? - Ja.
Jag heter Lancelot.
- Är du beredd? - Jag är beredd.
Du behöver inte döda mig.
- Håller du i svärdet? - Det kan du vara lugn för!
Bra. Vill du ha ett gott råd? Tappa inte svärdet.
Är det här ditt svärd? Bra gjort. - Ge honom en applåd!
- Bra gjort, Mark. - Hur gjorde du det där?
- Var det ett knep? - Nej, det är så jag slåss.
Kan jag göra det? Berätta, jag kan lära mig.
Iakttag motståndaren och förutse hans drag.
Det klarar jag.
Varje kamp har ett avgörande ögonblick - invänta det.
- Det klarar jag också. - Och livet får inte vara dig kärt.
Skynda er in!
Stäng porten!
Var är pappa?
Vi blir innebrända!
Hämta vatten!
- Nej, vänta tills de gett sig av! - Då är vi döda!
Malagant...
I natt gick män från er by över gränsen-
- och dödade tre av mina män. Som hämnd har jag ödelagt er by.
Gränstrakterna har varit laglösa länge nog.
Nu vet ni att jag är lagen!
Där är hon.
- Kom, milady! - Vänta.
- Milady... - Jag vet, jag kommer strax.
Det har varit ett nytt överfall. En gränsby till har bränts ner.
Spela i mitt ställe. - Tack, Jacob.
- Var det Malagant igen? - En grupp överlevande kom nyss hit.
- Blir de omhändertagna? - De ville träffa er först, milady.
Nej, jag ber.
Inte efter en sådan hemsk resa.
Vi hade bara er att vända oss till. Våra hem är ödelagda.
De sa att vi gått över gränsen. Det vågar vi inte.
Rena lögner. Han försöker skrämma oss till underkastelse.
Ge inte vika för honom. Vi ska slåss.
Jag viker inte för någon. - Jacob?
Ge dem mat och dryck.
I kväll. När ni vilat er. Ska vi be för er by och för Leonesse.
- Gud bevare er. - Er också. Gå nu.
- Tredje brända byn på en vecka. - Vill han härska över ett dödsrike?
Han vill att vi skriver på fördraget.
Han väntar inget motstånd efter fars död.
- Även om er far levde... - Malagant kan ta allt han vill ha.
Nå, Oswald? Du säger ingenting.
- Du vet vad jag tycker, mitt barn. - Ja, det gör jag nog.
- Prins Malagant måste få ett svar. - Det kommer. Jag beslutar mig i dag.
Lämna mig nu. - Stanna, Oswald.
- Jag hade hoppats få mer tid. - Svaret står skrivet i ditt hjärta.
Jag vill gifta mig och leva och dö här i Leonesse.
Men jag får inte allt jag önskar mig.
Förlåt. Mitt barn. Men Arthur av Camelot har ju friat.
Ja, jag vet... Du har rätt.
Det är slutpratat. Så får det bli.
- Godtar du frieriet? - Jag äktar Arthur av Camelot.
Kära barn... Jag var så stolt över att hålla dig när du föddes.
Jag blir ännu stoltare över att se dig vigas.
Stackars Arthur. Den enda hemgiften jag ger honom är ett hotat land.
- Men jag ska älska honom, Oswald. - Det borde du göra, mitt barn.
Jag kan inte gifta mig utan kärlek.
Arthur bär sin makt så lätt.
Han har så milda ögon.
Jag har aldrig känt någon som han.
Hur kan jag älska någon högre?
Halt!
Det kan vara ett bakhåll. Sök igenom skogen!
Riddarna i ställning! Sätt fart!
Skydda vagnen.
Bryt inte linjen.
Vänta... Vänta!
Nu!
Efter dem!
Ingen fara.
De flyr.
Vänta!
Håll flankerna!
Vi måste hoppa ut. Kom, Elise.
Rulla när du landar.
Kom. Petronella!
- Du måste! - Nej!
Skynda dig!
Det är mig de vill ha!
Hon ligger och trycker.
Hon kan inte vara långt borta.
Där!
Rör dig inte.
- Vem är du? - Än sen!
Döda honom!
- Vad är det? - De var tre.
Andas inte ens. - Du där! Släpp svärdet.
Ja, ja...
- Får jag henne när du är klar? - Var du ute efter fruntimret?
Så klart. Har du sett något så vackert?
- Det vet jag inte... - Visst vill du ha henne.
Hennes lena hud, ljuva läppar och unga, fasta kropp...
- Jag har mina order. - Vem får veta det?
- Jag borde föra tillbaka henne. - Vi håller i henne åt varandra.
- Det går snabbt. - Jag vill inte ha bråk.
Hon bråkar inte. Se på henne, hon vill själv.
- Vad gör hon? - Se själv. Vänd på henne.
Se henne i ögonen och se vad hon har åt dig.
God dag, min sköna!
Vad har du åt mig?
Kom.
Kom nu.
Nu rider vi.
Varför riskerade du livet för mig? De kunde ha dödat dig.
Jag är inte lätt att döda.
Vet du vem jag är? Jag är Guinevere, lady av Leonesse.
- Nå? - Vad då?
Är det inte trevligt att ha räddat en lady?
- Sak samma om du vore mjölkpiga. - Hon kan inte belöna dig som jag.
Var hon lika vacker som du kunde hon ge mig riklig belöning.
- Vad gjorde jag? - Du förolämpade mig.
Nu har jag förolämpat dig.
Hur vågar du behandla mig så här? Men du vet väl inte bättre.
Du hjälpte mig, så jag glömmer det.
- Vilket håll? - Vet inte. Jag har aldrig varit här.
- Hur vet du åt vilket håll vägen är? - Jag gissar.
- Gissar? - Ser du de asätande fåglarna?
De letar efter smådjur som krossats under vagnshjul. Det är i närheten.
- Angående belöningen... - Min tjänare betalar dig.
- Jag vill inte ha pengar. - Jag är på väg till mitt bröllop.
Då är du inte gift än och alltså fri.
- Jag har gett mitt ord. - Jag vill inte ha dina ord.
- Jag vill ha dig. - Jag är inget man får.
Varför inte? Om vi vill ha varandra.
- Det imponerar nog på pigor. - Jag vet när kvinnor vill ha mig.
- Jag ser det i deras ögon. - Inte i mina ögon.
- Du är rädd. Inte sant? - Jag har inget att dölja.
Se då på mig.
Har du någon heder i kroppen, lova mig då att aldrig göra om det.
Jag vet inget om heder.
Men jag lovar att inte kyssa dig förrän du ber om det.
Det gör jag aldrig.
När gifter du dig?
På midsommardagen.
Innan midsommardagen gryr ber du mig kyssa dig igen.
Du förolämpar och överger mig?
Vägen går där borta.
Och det där är ditt tappra följe.
Mitt barn! Tack, gode Gud.
- Klarade flickorna sig? - Ja.
- Blev milady förföljd? - Nej.
Nej, det finns ingen där.
Ditt nya rike väntar på dig, mitt barn.
- Om det händer något där hemma... - Då skickar jag bud. Oroa dig inte.
Sänd Jacob. Goda eller dåliga nyheter vill jag veta direkt. Lova.
Jag lovar.
Lady Guinevere av Leonesse... Välkommen till Camelot.
Tack och lov att ni är välbehållen. Nu kan inget hota er.
Milords vänlighet är hedrande.
Er ankomst skänker mig en lycka som jag inte vågade hoppas på.
Tänk inte för höga tankar om mig. Då kan ni bli besviken.
Känner ni likadant som jag? Då tar vi varandra som vi är.
I Leonesse vill man veta att ni kommit fram.
- John meddelar dem vad ni vill. - Ni uppfyller outtalade önskningar.
Hälsa mitt folk att jag nått mitt nya rike välbehållen.
Säg att ni såg glädjetårar i mina ögon.
Redan en drottning.
- Vad hände? - Ett bakhåll. Sire.
- Malagant? - Säkerligen.
- Var lady Guinevere i fara? - Det var alla, det var välplanerat.
De hade två styrkor.
- Lady Guinevere var i fara, ja. - Väntade ni inte det andra anfallet?
De förlorade många i första vågen. Den andra styrkan stod och såg på.
Malagant struntar i hur många man han förlorar, bara han segrar.
- Jag sviker er inte igen, sire. - Vi vet båda att ingen är fulländad.
Men jag måste få veta allt.
Kom.
Som pojke gick jag upp här och såg det som skulle bli min stad.
Jag gav den namnet Camelot.
- Det är oroväckande vackert. - Varför säger ni så?
Jag fick lära mig att inte sätta tilltro till skönhet.
- "Skönhet förgår", sa alltid far. - Jag minns hur han såg på er och sa:
"Tycker alla fäder att deras döttrar är så vackra?"
Det sa han aldrig till mig.
Camelot...
Tack.
Du besparade mig en lång ridtur. Den kunde ha stannat var som helst.
- En fin häst. - Passande en drottning.
Jag heter Peter. Kungens stallkarl.
- Lancelot. Vilken kung? - Kungen. Arthur av Camelot.
Hästen är en gåva till hans gemål.
Hans syster sa att han aldrig skulle gifta sig, men jag visste bättre.
Han väntade på den rätta. Som alla gör.
I dag blir det festligt värre.
Kom! Festen har börjat!
Klara gatloppet och träffa kungen!
Vem av er har ett lejons hjärta?
Var den förste att komma igenom-
- så får ni dricka öl med kungen som vore han er bror.
Kom upp och ta på skydd. Besegra gatloppet.
Vad säger ni, pojkar?
Heja på den tappre, unge mannen.
Klara gatloppet och träffa vår vackra drottning!
Ger ni segraren en kyss, milady?
Klara gatloppet och vinn en kyss av lady Guinevere-
- som snart blir vår väna drottning.
Vem ska det bli?
Nej, din tok! Du måste ha skydd.
Kom ner! Du tar livet av dig!
Ja!
Kyss! Kyss! Kyss!
Helt otroligt. Vad heter du?
- Lancelot. - Det namnet glömmer vi aldrig.
Ditt pris.
- Be mig. - Nej.
Be mig.
Aldrig.
Jag vågar inte kyssa en så vän dam. Jag har bara ett hjärta att förlora.
Kom.
Bra gjort.
- Hade du löpt gatloppet förut? - Nej.
- Hur bar du dig åt, då? - Man ser alltid var faran lurar.
Andra har tyckt att det var svårt. Du är den förste som klarar det.
Fruktan fick dem kanske att backa.
- Kände du ingen fruktan? - Nej, för jag har inget att förlora.
- Varken hem eller familj? - Nej.
- Har du ett yrke? - Jag lever av svärdet.
- Slåss du mot betalning? - Ja.
Ingen betalade dig för att löpa gatloppet.
Jag visste att jag skulle klara det.
Ja du. Lancelot... Du är en ovanlig man.
Jag har aldrig sett maken till mod, fräckhet, grace och idioti.
Kom.
Här tror vi alla liv är värdefulla. Till och med främlingars liv.
Måste du dö, gör det då genom att tjäna något större än dig själv.
Eller ännu bättre... Lev och tjäna.
- Det runda bordet. - Ja.
Här möts Camelots rådsförsamling.
Inga bordsändar - alla är jämlika. Till och med kungen.
"Genom att tjäna varandra blir vi fria."
Det är Camelots hjärta.
Inte dessa stenar. Bjälkar, torn och palats.
Bränn allt och Camelot lever vidare.
För det lever inom oss. Vi bär på en stark övertygelse.
Nog om det.
- Stanna i Camelot som min gäst. - Tack, men jag ska snart vidare.
- Vart då? - Det får slumpen avgöra.
Tror du att dina handlingar avgörs av slumpen?
Ja.
I gångens slut finns två dörrar: En till vänster, en till höger.
- Hur avgör du vilken du väljer? - Vänster eller höger gör det samma.
Hoppas slumpen får dig att välja vänster. Det är enda vägen ut.
Lancelot! Bara en tanke...
En man som inget fruktar är en man som inget älskar.
Om man inte älskar något, vad har man då för glädjen i livet?
Jag kan ha fel.
Peter... Visa oss hennes gång.
- Du får henne. - Hon är vacker.
Peter tycker inte att hon passar en dam.
- Jag hade själv valt henne. - Det vet jag.
- Hur vet du det? - Minns du i Leonesse förra våren?
Du jagade med din far och mig. Du var helt orädd.
- Pappas ord var "vårdslös". - Han var alltid sparsam med lovord.
Kom.
Här kan vi nästan vara ifred.
- Har du hemligheter att berätta? - Nej... inga hemligheter.
Men jag vill fråga en sak.
Vill du gifta dig med mig?
Gör det inte för att din far ville eller för att ditt rike behöver det.
Camelot skyddar Leonesse vare sig vi gifter oss eller inte.
Tack.
Du anar inte vad det betyder att höra dig säga det.
Vill du lösas från förlovningen?
Nej, jag vill gifta mig med dig.
Inte med din krona. Din här eller din gyllene stad - bara med dig.
- Bara mig? - Ja. Om du älskar mig.
- Minns du det här? - Ja.
Du rev dig på törne. Jag trodde inte det skulle bli ärr.
Bara en skråma. Men det blödde som en krigsskada.
Du tog min hand i din och torkade bort blodet med din klänningsärm.
Fläcken sitter kvar på ärmen.
Fram till dess hade jag inte tänkt på hur skönt det måste vara-
- att älskas av en enda kvinna. För första gången i livet ville jag...
Vad då?
Det visa män påstår inte varar.
Det ingen kan lova och som är lika flyktigt som solljus.
Men jag vill inte dö utan att ha känt dess värme i ansiktet.
Gift dig med kungen, Guinevere, men älska mannen.
Jag kan bara älska på ett sätt.
Det är till kropp, hjärta och själ.
Jag kysser det sår som gav mig din kärlek.
Prova henne.
- Ska jag hämta en damsadel? - Det behövs inte.
- Hon är en sällsam skönhet. Sire. - Ja.
Märren också.
Må Gud ge oss visdom att finna rätt väg, vilja att välja den-
- och styrka att alltid följa den. Amen.
- Som ni vet ska jag snart gifta mig. - Det var på tiden!
Vi har haft vår del av krig. Nu ser jag fram emot lugnare tider.
Men först... Släpp in vår gäst.
Malagant!
Prins Malagant är här som min gäst.
Låt mig gratulera kungen till hans stundande giftermål.
Jag ser att min plats står tom.
- Tänk att jag var er förste riddare. - Du lämnade rådet av egen fri vilja.
Vi måste alla följa vår egen väg.
Vart för din väg dig? Till Leonesse?
Leonesse är min granne.
Hon erbjöds ett vänskapsfördrag, men har inte svarat.
- Är brända byar vänliga handlingar? - Ja, milady.
Sen er fars död har ert land blivit alltmer laglöst.
- Blev ni inte angripen på väg hit? - Vet ni av vilka?
Jag tog reda på det. Banditerna infångades och rättvisa har skipats.
Ni styr och ställer som ni vill!
"Beväpnade styrkor ska ha tillgång till hela Leonesse."
"Trupper som ska bistå med att upprätthålla lagen i hela Leonesse."
Vill du skriva på? - Där har du svaret. Hon sa nej.
Hon är mycket modig. Nu när hon ska gifta sig.
- Skyddas Leonesse av Camelot nu? - Behöver Leonesse skyddas?
Ge dig, Arthur. Jag kom hit för att avgöra frågan.
Vi vet båda att Leonesse är svagt. Vi tar hälften var.
De små måste vika för de stora. Vilket rike är större än Camelot?
Rättvisans och hoppets rike.
Ge mig din hand på det. Vi ska leva tillsammans som vänner.
Du erbjuder något du inte rår över.
Ni känner mig.
Ni vet att jag står vid mitt ord. Gör mig inte till fiende.
- Jag vill inte Camelot något ont. - Du känner lagen vi följer.
Var står det skrivet att folk utanför Camelot är små?
Att folk som inte kan försvara sig ska dö?
Andra människor följer andra lagar.
Eller ska Camelots lag styra hela världen?
Vissa lagar förslavar människor och andra lagar befriar dem.
Annars är vi bara ett rövarband.
Dina fina ord för dig ur fred och in i krig.
Somlig fred uppnås bara genom krig.
Måste slaget komma, ska jag utkämpa det!
- Jag också! - Jag också!
Den store Arthur och hans stora dröm.
Ingen dröm är evig.
- Hur stor är vår här? - Fyra bataljoner, varav två rustade.
- Jag dubblar antalet poster. - Jag tror inte Malagant önskar krig.
Beväpna reserverna. Han tror att han kan segra.
- Han vill ha Leonesse som buffert. - Det är Camelot han alltid velat ha.
- Hur snart kan han anfalla? - Tidigast om fem dagar.
Så mycket för mina lugnare tider...
Vem där?
Jag kommer från Leonesse med bud till lady Guinevere.
Kom in!
- Jacob är här, milady. - Var?
- Vid norra porten. - Leonesse!
Jacob?
Vad har hänt. Jacob?
De har tagit lady Guinevere!
- Bortförd? Hur då? - Med båt vid norra porten.
- Vart? - In i skogen.
Jag skickade ut spanare och hundar. Ge mig en bataljon vakter.
- Ge mig soldaterna, sire. - Nej, det är det han vill.
Ta en brigad och det nu!
Han skadar henne inte. Hon är för värdefull.
- Han vill nog byta med henne. - Det är det jag är rädd för.
Jag hade gett mitt liv för henne. Tänk om han begär mer än jag har.
Välkommen till mitt palats, milady.
Jag tror att vi kan befria damen från hennes band.
Om hon så önskar.
Vad är det här?
- Er klänning är trasig. - Ralph! - Ja, min prins.
- Jag sa att hon inte fick skadas. - Men, jag...
Er klänning är förstörd, milady.
Ni är...
...nästan...
...en drottning.
Ralph... Gjorde du det här?
- Ja, min prins. - Ni ser. Detta förstår inte Arthur.
Män vill inte ha broderskap, de vill ha ledarskap.
Ska vi?
Detta var världens största borg. Nu växer gräs där kungar höll hov.
Bönder fraktar bort murarna. Sten för sten, för att bygga svinstior.
- Den storheten... - Vad tänker ni göra med mig?
Behålla er tills Arthur ger med sig.
Han byter inte Leonesse mot mig. Arthur vet att jag hellre dör.
Självuppoffring är enkelt.
Men att offra någon man älskar sätter ens övertygelse på prov.
Jag är säker på att Arthur går med på en kompromiss.
Det här kallas oubliette.
Det är franska för ett ställe man kan glömma.
Er bostad, milady.
Inga portar, inga galler, inga lås.
Bara luftmurar.
Kom fram!
Jag är obeväpnad och ensam.
- Vem är du? - Kungens sändebud.
- Kom han ensam? - Ja, min prins.
- Vad har du för budskap? - Är lady Guinevere oskadd?
Hon är oskadd. Du har mitt ord.
- Jag måste se det med egna ögon. - Duger inte mitt ord åt dig?
Jag är en enkel man och har ingen nytta av ord.
Han har ett budskap åt mig.
Visa honom hålan och kom tillbaka. Då hinner jag äta.
- Du har sett henne. Kom nu. - Nej.
- Jag måste framföra mitt budskap. - Då släpar vi tillbaka dig.
Hoppa upp på den. Hoppa!
Hoppa nu!
Kommer vattnet ut, gör vi det också.
Håll i dig!
Skjut!
Varför stannade vi?
Jag är trött.
Försök inte. Du slåss i dina drömmar.
- Vad gör du? - Du får se.
Drick nu.
En gång till.
- Var har du lärt dig det? - Jag har mest levt ute i det fria.
Har du inget hem?
Nej, jag har inget hem. Det har jag inte haft på länge.
- Det måste vara svårt. - Varför det?
Jag är min egen herre och har inget att förlora.
Varför bygga ett hus som krigsherrar kan bränna ner?
Var det så det gick till?
Gud bevare dig från sådana dagar.
Hur gammal var du?
Nej!
Mamma!
Det var länge sen.
Gud frälse alla från sådana dagar.
Han frälste inte mig.
Det gjorde han.
- Hur menar du? - Det formade dig till den du är.
En man som inte fruktar något eller någon.
Utnyttjar du inte gåvan kunde du lika gärna ha dött i kyrkan.
Det har jag ofta önskat.
Men du dog inte. Du överlevde.
- Jag gör allt du ber mig om. - Ditt liv är ditt eget.
Du får mitt liv.
Du glömmer att jag ska gifta mig.
Om du var fri. Hade du då gift dig med Arthur?
- Jag är lika fri som du. - Bevisa det.
- Hur då? - Glöm vem du är, glöm världen.
Glöm alla människor. Utom dig och mig.
Gör det du vill göra.
Här och nu.
Där är hon!
Tack, gode Gud.
Tack.
Du kan gå. Du har viktigare saker för dig.
Du gav mig livet åter.
Jag kan åtminstone ge dig din skjorta.
- Säg vad du vill ha. - Jag gjorde det alla hade gjort.
Nej, du riskerade livet för en annan. Större kärlek finns inte.
Du lurade mig. Men nu vet jag sanningen.
Du tänker inte alls på dig själv. Inga pengar, inget hem, inget mål.
Bara den lidelsefulla ande som driver dig vidare.
Gud utnyttjar människor som du. Eftersom ditt hjärta är öppet-
- håller du inte igen, utan ger dig själv fullt ut.
Om ni känt mig bättre, hade ni inte sagt så.
Jag tar det goda med det onda.
Jag kan inte älska människor portionsvis. Inga fler protester.
Låt mig tacka dig på mitt sätt.
De hälsar dig välkommen tillbaka.
Vi har en man att tacka för att lady Guinevere lever.
Lancelot.
Det fanns ett syfte med hans ankomst hit.
Även om han inte själv vet det.
Det jag tänker erbjuda honom är redan hans.
En stol står tom.
- Gör ni honom till riddare? - Det är inget privilegierat liv.
Ett liv i tjänst. Vill du ha det, ger jag det av hela mitt hjärta.
Vi vet inget om honom. Han slåss mot betalning.
- Vi borde diskutera... - Tig!
- Nå, ansluter du dig till oss? - Om jag får yttra mig, milord...
Jag är skyldig honom mer än någon annan här.
Han är värd all heder.
Men han hör inte hemma här. Lancelot går sin egen väg.
I friheten och ensamheten ligger hans styrka.
Vill du hedra honom. Som jag vill av hela mitt hjärta-
- låt oss då hedra honom som den han är.
Låt honom gå ensam och fri och med vår kärlek.
Nå. Lancelot?
Lady Guinevere förstår mig väl. Men här. Bland er-
- har jag funnit något som jag önskar mer än min frihet.
Mitt hjärta krossas om jag lämnar er.
Bravo! Ansluter du dig till oss?
- Ja. - Välkommen!
Det här är bara början. Be i natt.
När solen går upp i morgon ska du återfödas till ett nytt liv.
- Varför? - Du vet varför.
- Lämna Camelot. - Jag vill vara hos dig.
Säg inte så. Säg ingenting.
Jag lämnar Camelot nu om du följer med.
- Nej. - Säg då att du inte älskar mig.
Jag älskar dig inte.
Stå upp, sir Lancelot.
Broder till broder. Din i liv och död.
- Broder till broder... - Din i liv och död.
Broder till broder. Din i liv och död.
Jag lovar att tjäna Guinevere och värna hennes ära som min egen.
Jacob!
Förlåt mig, milady. Malagant har erövrat Leonesse.
Leonesse...
Portarna är öppna.
- Slå läger för natten. - Var. Sire?
Där borta.
Det är för utsatt. Vi kan inte försvara oss.
Sire...
Halm!
De är inte här.
Det finns ingen här!
Spänn!
Skjut!
Anfall!
De anfaller!
- Bågskyttarna i ställning. - Håll ställningarna.
- Deras vänstra flank sviktar. - Anfall med andra bataljonen!
Håller vår center? Då stormar vi!
- De flyr. - Jaga dem inte, håll ställningarna.
- Första bataljon har omgrupperat. - Signalera för framryckning.
- De flyr. Ska vi följa efter? - Nej, låt dem fly.
Mot Leonesse!
Bra gjort.
Ditt svärd... sir Lancelot.
Nej!
Kom ut!
De lever.
Ni är i säkerhet. Var inte rädda.
Tack och lov att ni lever.
Se dig för, Oswald.
Där är hon.
Gud välsigne er, herrn!
Nu måste jag gå hem.
Får jag gå hem nu?
Får jag gå hem?
Ja.
Ja, du kan gå hem nu.
Gud välsigne er!
Elise...
Jag kom för att ta farväl och för att önska dig lycka till.
Natten blev lång. Du har inte sovit.
- Vart tar du vägen? - Vet inte. Dit vägen leder.
När får vi se dig igen?
Jag kommer nog inte tillbaka.
Aldrig?
Aldrig.
Jag vet vad jag måste göra nu.
Jag har aldrig trott på något förut, men jag tror på Camelot.
Jag tjänar det bäst genom att ge mig av.
Säg till kungen att jag aldrig glömmer att han såg det bästa i mig.
Vad ska jag säga till mig själv?
Att en man en gång älskade dig för mycket för att ändra på dig.
Jag glömmer honom aldrig.
En gång sökte jag skydd under ett träd med honom. I regnet.
Lancelot...
Min drottning...
Jag är skyldig dig en kyss.
Jag ber dig.
Varför?
Varför?!
Kungen vill träffa er.
Jag ber dig att inte ljuga, även om du tror att du sårar mig.
- Har du gett dig själv till honom? - Nej, milord.
Älskar du honom?
Ja.
- Hur har jag svikit dig? - Du har aldrig svikit mig.
Jag såg ditt ansikte när du kysste honom.
Kärleken har många ansikten. Jag ser inte på dig med mindre kärlek.
När en kvinna älskar två män. Måste hon välja mellan dem.
- Jag väljer dig! - Din vilja väljer mig.
- Ditt hjärta väljer honom. - Du vinner. Min vilja är starkare.
Tror du att mina känslor är så värdefulla för mig?
Känslor går över. Min vilja styr mig rätt i livet.
Min också. Men jag behöver bara se på dig.
Och allt jag någonsin har trott på förbleknar.
- Jag vill bara ha din kärlek. - Den har du.
Har jag det? Ha jag det?
Se då på mig som du såg på honom.
Jag gav Lancelot ett ögonblick.
Ja, du är oskyldig... Men du älskar honom!
Mer sådan oskuld och jag blir galen.
- Jag gör allt du ber mig om. - Jag vet varken ut eller in.
Jag kan inte längre blicka framåt.
Bara idioter drömmer om det enda de inte kan få.
Förlåt mig.
Vad finns att förlåta?
Jag drömde drömmen om dig.
Det var en ljuv dröm.
Så länge den varade.
Lås upp dörren.
- Milord! - Jag ställer frågorna.
Kom du till Camelot för att förråda mig?
- Nej, milord. - Du åtrådde och jagade henne.
- Drottningen är oskyldig. - Oskyldig? Jag såg henne i din famn.
- Jag litade på dig. Du förrådde mig! - Jag ville inte såra er.
Du ger mig inget val! Tig!
Du blir åtalad för förräderi. Försvara dig i rätten.
Lagen kommer att döma dig!
Må Gud ge oss visdom att finna rätt väg, vilja att välja den-
- och styrka att alltid följa den. Amen.
Amen.
Jag misstog mig om Lancelot. Som människa kan jag förlåta-
- men som kung måste jag se till att rättvisa skipas.
Det hålls rättegång i morgon klockan tolv på torget.
På torget?
Det är bättre att lösa det internt.
Är Camelots heder en privatsak?
Ska jag gömma mig som om jag skämdes?
Öppna stadsportarna. Alla ska se det.
Folket får veta sanningen. De ska veta att lagen härskar i Camelot.
Guinevere, lady av Leonesse, drottning av Camelot-
- och Lancelot. Rådsriddare-
- står åtalade var för sig och för att i samröre vara skyldiga till-
- vanhedran av riket och brott mot kungens lag.
Brotten är ett förräderi mot kungadömet.
Och straffet är döden.
- Sir Lancelot får bemöta åtalet. - Jag vill tala direkt till kungen.
Milord...
Drottningen är oskyldig.
Men om mitt liv eller min död-
- tjänar Camelot, ta då mitt liv. Gör som ni vill med mig.
Broder till broder. Din i liv och död.
Vill kungen att rätten förhör drottningen?
Må Gud förlåta mig.
Vill kungen att rätten förhör drottningen?
Vem där?
- Vem där? - Vakter!
Stäng stadsporten!
Ingen rör sig, för då dör Arthur!
Mina män bevakar alla utvägar.
På alla tak har jag män med brinnande facklor.
Lyfter jag armen, brinner er gyllene stad ner.
Nu är jag lagen. Ni lydde Arthur - nu lyder ni mig.
Mitt folk är obeväpnat, Malagant.
Är det mig du vill ha, så är jag här.
Se på den mäktige kung Arthur av Camelot!
Nu vaknar han upp från drömmen.
De starka härskar över de svaga. Så skapade Gud världen.
Vår Gud gör oss starka en stund så att vi kan hjälpa varandra.
Min Gud gör mig stark så att jag kan leva mitt liv!
Tjäna varandra, säger Arthur. När ska ni leva för er egen skull?
Den friheten kommer jag med. Frihet från Arthurs tyranniska dröm.
Frihet från Arthurs tyranniska lag. Frihet från Arthurs tyranniska Gud.
Jag vill att ditt folk ser dig knäböja inför mig.
Knäböj inför mig eller dö.
För stolt. Arthur? Tjänar du ditt folk bättre som död?
Jag har ingen stolthet kvar i mig.
Det jag gör nu, gör jag för mitt folk och Camelot.
Måtte de förlåta mig.
Det här är min sista handling som er kung.
Var inte rädda.
Allt förändras.
Jag är Arthur av Camelot.
Och jag befaller er alla...
...att kämpa!
Kämpa som aldrig förr! Ge aldrig upp!
Nej!
Camelot lever!
Bränn allt!
Nej!
Kom!
Ett svärd!
Nej, snälla!
Camelot ger aldrig vika för Malagants tyranni!
- Finns det inget mer vi kan göra? - Jag beklagar.
- Lancelot... - Ja. Milord.
- Var är mitt svärd? - Här.
Min trognaste, min förste riddare.
Nu är Camelot ditt hem.
Du är framtiden.
Camelots framtid.
Ta hand om henne åt mig.
Ta hand om henne.
Nu känner jag det, min älskade.
Solljuset.
Du har det i dina ögon.