Greit.
Vi skåler.
Dette er... utrolig nok for oss.
Fem utrolige, utrolige år.
Skål.
Brendan! Vi drar om fem minutter.
Samuel? Vil du ha mer?
- Nei, jeg er stappmett. - Jeg mente ikke lunsj.
Jeg mente mer... for oss.
Du mener, altså... Stor E som i ekteskap?
Jeg er over 30, og det føles som om det mangler noe.
Hva skulle kunne mangle, egentlig?
Vi bor bra, praksisen min går som smurt...
Vi har det bedre enn de fleste gifte par.
Livet vårt er farlig nært perfekt. Så hvorfor endre på noe?
- Hvorfor endre på noe perfekt? - Akkurat.
En ny skål. For stabilitet.
Elskede!
Faen, jeg traff noen!
Jeg kan hjerte- og lungegjenoppliving!
Du er ved bevissthet! Jeg trodde du forsøkte å tungekysse meg. Stille.
- Det går bra. - Situasjonen er under kontroll.
Har du hodepine? Kvalm?
Åpne øynene. Helt opp. Pupillene er ikke utvidet.
Du klarte deg. Jeg gjenopplivet deg!
Intet søksmål på halsen. Godt.
Marty Dwyer.
- Samuel Faulkner. - Hyggelig.
Jeg beklager. Vinden tok dragen, og den traff deg rett i knollen.
- Unger! Slik oppfører man seg ikke! - Vi har så det holder.
Dette smaker dritt!
- Helsike heller! - Hva sa jeg om å spytte i andres mat?
- Jeg kjenner deg igjen. - Neppe.
Du er Seans kompis. Barnepsykiateren.
Psykoterapeut. Trenger dere hjelp med barna?
Vi traff hverandre i fjor hos Sean. Jeg er søsteren hans, Gail.
Hei. Rebecca.
Det er Belugakaviar. Den koster skjorta.
- Jeg skriver en sjekk. - Det trengs ikke.
Takk nå mannen for den gode osten.
Og gi ham en stor klem!
Nok. Kom igjen, unger.
Kom, Sprinkler.
- Håper vi ikke ødela for dere. - Hvordan kan du tro det?
Skjønner du nå? Oppdrettere... Sånn går det når man forandrer noe.
- Hevelsen har gått ned. - Det gjør fortsatt ganske vondt.
Det burde finnes to avdelinger på stranda.
En for voksne og en for barn. Da ville alle være fornøyde.
- Føles det bedre sånn? - Mye bedre.
Du er så anspent.
Du trenger å slappe av.
- Jeg elsker deg. - Og jeg forguder deg.
Pappaen min er et rasshøl.
Ok.
Bra. Interessant.
Skulle du muligens kunne utdype det en smule?
Kjempebra.
Pappaen min er et gigantisk rasshøl!
Før opp armene sånn. Og rundt, slik.
- Sånn? - Se der.
Jeg kommer ingen vei med Truman. Han har alvorlige problemer.
Og vi vet hvem han kan takke for de problemene.
- Foreldrene hans. - 32.
Man må ha førerkort for å kjøre bil-
- men hvilken idiot som helst kan få barn.
- Folk får barn uten å tenke. - 34.
Skal man bli forelder får man vel planlegge litt.
Man spør seg: "Vil jeg bli forelder? Er jeg klar for ansvaret?"
Jeg er gravid.
Hva? Gravid?
Jeg antar at du ikke vil ha barn.
Bilen er straks klar. Flaks at motoren sitter bak.
Hei. Straks klar.
Vi er helt sikre på dette punktet?
Jeg skulle hatt mensen for ti dager siden.
Du kan ikke ha hatt den uten å merke noe?
Unnskyld. Det var teit.
- Kan du være litt mer positiv? - Jeg prøver å være positiv.
Å få oss drept er ikke akkurat "positivt".
Det var vel sjokket. Du sier du er gravid. Helt uten forvarsel.
Det kom litt plutselig.
- Jeg trodde at du beskyttet deg. - Det gjorde jeg.
- Bilen er klar nå. - Glimrende.
Du tror meg ikke.
Du tror at jeg ble gravid bak ryggen din.
Tror du at jeg har planlagt det? Jeg er like overrasket som deg.
Jeg hadde vel fått for meg-
- at preventivmiddel var litt preventive. At de var idiotsikre.
De er pålitelige til 97%. Det står det på esken.
Ja vel, ja. 97%.
Ergo 3% fullstendig upålitelige. Det burde også stå.
Vær så god.
Sean.
- Hvem er blondinen? - Aner ikke.
Herregud... Jesus.
Hvordan går det med dere? Dette er Bobbie. Rebecca og Sam.
Jeg begynte å bli bekymret. Hva er skjedd med bilen?
En lang historie.
- Hva skjedde med Christine? - En lang historie.
- Her skal dere sove. Hva syns du? - Kjempefint.
- Hva syns du om henne? - Blondinen, mener du?
Hun er veldig attraktiv.
Hun er 25 år. Huden hennes er som marsipan.
Brystene er som... sukkerbrødkake.
Leggene er som calzoner. Veldig spiselige.
Hun er helt gal etter sex. Hun kan nok få meg til å komme over sorgen.
Hvilken sorg?
Christine har forlatt meg.
For jævlig. Når?
- For en uke siden. - Hva skjedde?
Hun ville ha barn.
- Er det bra med deg? - Beklager.
- For en idiot. - La det være.
Ville Christine ha barn?
Hun ville bli befruktet.
Så jeg stengte jernporten. Nektet henne min essens.
Jeg er ikke klar for å bli biologisk fremmed.
Hun skulle ha slukt meg hel. Tygget i seg min manndom.
Slukt meg som en kneler. Nei takk.
Hva da, kneler?
Etter paringsakten spiser hunnen opp hannen.
Christine var ikke gravid eller noe?
Hva mener du? I smug?
I smug, eller bare ved en ren tilfeldighet?
Nei. Selvsagt har hun sine dårlige sider, men...
Hvem ville gjøre noe sånt? Det er jo et knivstikk i ryggen.
Sånt gjør bare voodoo-kvinner som stikker nåler i pessaret.
Nifst. Da er man jo en hunn-slange.
Det er det mest avskyelige, grusomme, svikefulle man kan gjøre.
De spiser opp faren! De spiser ham opp.
Hva er det? Hvem spiser opp fedre?
Beklager, elskede. Det var bare et mareritt.
Du bekymrer deg for mye. Slapp av. Legg deg ned.
Det går bra.
Hva som enn skjer, så kan vi løse det.
- Det vet jeg. - Jeg elsker deg.
Jeg har elsket deg fra første stund.
Du er den eneste jeg vil ha barn med.
Uavhengig av om det blir nå eller seinere.
- Jeg elsker at du gjør det. - Hva da?
Det du gjør med kneet mitt.
Det er så deilig.
Slutt. Jeg elsker det. Fortsett.
Jeg gjør ikke noe med kneet ditt.
Hva er det?
Her er hun!
Jeg beklager, folkens! Ut herfra.
Hun gjemmer seg for å få oppmerksomhet.
Ned fra senga. Du skitner til.
Det er de fra stranda!
Slapp av, vi har ingen drage med oss. Men hva med et kyss?
- Hva skjer? - Vi har funnet henne.
- Vi har lett i en time. - Avblås manngarden.
Ring lensmannen før helikoptrene letter.
Vi beklager. Det blir fullt hus her i helgen. Hvilken fest!
Legg deg igjen.
Jeg skal gå. Blir dere hele helgen? Hyggelig å se dere.
- Du sa ikke at de skulle komme. - De dukker hele tiden opp, uinvitert.
- Håper at de ikke ødelegger helgen. - Nei da. Ungene virker herlige.
De er monstre.
Det er derfor jeg ikke vil ha barn.
Jeg mener bare at det er noe vås og en klisjé-
- at kunstnere må være nevrotiske og fattige.
Og være alkoholiserte eller leve i fattigdom.
Det er slik man med sin fantasi og lidenskap...
Jeg elsker deg.
Så hyggelig. Jeg syns at du er flott.
Gift deg med meg, kaptein Renaldo.
- Hvem? - Gift deg med meg. Gjør meg til din.
- Vi drar på bryllupsreise til Paris. - Jeg vet ikke, jeg...
Det er kong Stanislavs datter, ikke sant? Du er forelsket i henne!
Ikke nekt. Jeg så at dere kysset. Bølle! Du har sveket meg.
Hun slo meg. Utrolig hardt.
Man får ikke slå. Stikk, nå. Vi får diskutere dette seinere.
Din feiging.
Beklager. Hun har fått disse Harlequin-romanene på hjernen.
- Det er ganske søtt. - Veldig. Men jeg er tannløs.
For en pyse.
Jeg vil kunngjøre noe.
Gail og jeg skal ha barn igjen.
Ikke ett til...
Så jeg vil utbringe en skål -
- til min kone, den vakreste gravide kvinnen på jorda.
Man kan være tøff som bare det -
- men når ens eget barn ser på en og forstår hvem man er...
- Plutselig smiler det... - Det er uforklarlig. Rene magien.
Er det magi når de kaster opp på skulderen?
- Unnskyld om jeg kjeder deg. - Jeg bare fleipet.
- Glem det. - Han er frekk.
- Hva sa du? - Du er frekk!
Er jeg frekk?
Ikke vær redd, elskede. Nå skal vi oppklare dette.
Det var vel du som la beslag på samtalen.
Unnskyld at jeg er litt glad over et nytt barn.
Skal vi andre bare holde munn, da?
Jeg visste ikke at dette var gruppeterapi!
Eller at hunden din er motbydelig og at du er en plage.
Jeg ville banket deg om jeg ikke lot datteren min gjøre det!
- Nå slutter vi. - Kom igjen, Marty. Dropp det.
Han er en pikk. Og du er en større pikk som tar hans parti.
Du og Gail hadde andre interesser før.
Politikk, musikk, kunst... Nå er det bare barn.
Ungene mine betyr mye for meg.
Min første forløsning var mitt livs mest spennende opplevelse.
Det er for mange utsultede barn her i verden.
Jeg skulle si at samfunnet har for mange utsultede kunstnere.
Det har ikke vært så lukrativt, men det er allikevel respektabelt.
Se på van Gogh. Han solgte ingenting. Nå koster de millioner.
Hvor lenge må du være død før du kan betale regningene?
Hvorfor kommer dere hit? For å skjemme meg ut i hjemmet mitt?
Det er ikke ditt. Det var våre foreldres. Du betaler ingenting.
Du har ingen kone, ingen barn. Du fornærmer familien din.
Fortsetter du sånn, vil du dø alene, som en uteligger.
Som van Gogh.
Hei. Er det bra med deg?
Alt i orden?
- Ja. Hva er det? - Du ser ikke ut til å ha det bra.
- Som om du må spy. - Nei da. Jeg hørte bare på deg.
Det var interessant. Det var en viktig setning.
Kan du gjenta den, så jeg kan skrive den ned?
- Du er et rasshøl. - Akkurat...
Og pappa er en drittsekk.
Jeg kan ikke bli far.
Jeg kan ikke. Hvorfor skulle jeg ville ha barn?
Så jeg kan bli kalt drittsekk om ti år?
Vi må flytte. Vi har ikke plass til noe barn.
Rebecca og jeg har det så bra sammen. Dumt å ødelegge det.
Bare vi to, det er slik det skal være.
Dette barnet... er ingen god idé. Det skal jeg si.
Bec?
Jeg sier det nå.
- Jo, Bec... - Jeg har tenkt litt.
Graviditeten var et uhell. Den tok oss helt på senga.
Vi har hatt det så bra og et barn skulle forandre alt.
Leiligheten er ikke barnetilpasset... Vi blir nødt til å pusse opp.
Jeg må slutte å jobbe. Ingen vil ta dansetimer av en feit gravid dame.
Vi er ikke klare for et barn.
Det finnes ikke én god grunn til å beholde det.
Men jeg vil uansett gjøre det.
Jeg føler hvordan det lever inni meg.
Og jeg vil virkelig ha barnet.
Du, da?
Du mener, hva jeg...
- Det jeg mener? - Fortell hva du føler.
Ja, hva føler jeg?
Jeg føler akkurat det samme som deg.
Virkelig?
Det får ikke forandre oss.
Kan du vente her? Jeg må gå på do igjen.
En av graviditetens mange gleder.
Gosj. Vi skal ha barn.
Jeg er en feiging! Unnskyld. Har ikke noe med deg å gjøre.
- Du var helt utrolig. - Ikke så dårlig, eller hva?
Det var mitt livs mest tilfreds- stillende seksuelle opplevelse.
Jeg står så gjerne til tjeneste.
Og nå -
er det tid for middag.
Middag?
Opp og hopp. Vår første legetime.
- I dag? - Jeg fortalte det for 14 dager siden.
Og så i forrige uke, for tre dager siden og to ganger i går.
Unnskyld, men jeg glemte det bort.
- Typisk. - Jeg skal ikke glemme neste gang.
- Jeg skal til doktor Green. - Han har lungebetennelse.
Dere kan gå til doktor Kosevich eller avtale en ny tid.
- Vi avtaler ny tid. - Nei, vi kan gå til dr. Kosevich.
- Sikker? - Er det noe galt?
Nei da. Doktor Kosevich er ny. Fra Russland.
Han er litt... nervøs. Men veldig søt.
Nå som vi er her kan vi like gjerne gå til doktor Kosevich.
Slå dere ned. Et øyeblikk, bare. Familiesaker.
Er det ikke det ene, så er det ens mor. Slå dere ned.
- Vi hørte at du er fra Russland. - Er det et problem?
Er ikke kommunist. Var partimedlem, men det var ikke noe party for meg.
Det var bare av medisinske grunner. Jeg var forsker.
- I Russland ledet jeg obstruksjonen. - Obstruksjonen?
Abstraksjonen?
- Du var obstetriker. - Nettopp. Et øyeblikk.
Ikke obstruksjon, obstetriker.
Jeg forsket på Pasklovanskij- sykehuset i St. Petersburg.
Hvordan havnet du her, da?
- Jeg jobbet ikke med folk der. - Med teknologi?
Nei, med dyr. Bare rotter og aper.
Jeg ville bytte miljø. Har man sett én rotterumpe, har man sett alle.
Og jeg ville ha pasienter som ikke bet meg.
Forrige måned fikk jeg lisensen min. Nå kan jeg forløse barn.
Jeg har skrevet et dataprogram for å regne ut fødselsdatoen -
veldig nøyaktig.
- Når var din siste menopause? - Menopause?
- Menstruasjon. - Periode...
- 11. mars. - 11. mars...03-11.
Her har vi det. Barnet kommer 8. desember.
- Barnet ble unnfanget den 17. mars. - Snedig.
Mange var for fulle til å huske den dagen.
- Herregud. - Hva er det?
- Jeg er ikke barnets far. - Hva?
17. mars var jeg på konferanse for barnepsykiatere i Boston.
- Hva er det du sier? - Dere får snakke i enerom om dette.
Kom tilbake! Sett deg, Samuel. Sjekk datamaskinen igjen!
- Datamaskinen er veldig pålitelig. - Sjekk den igjen.
Ikke skrik. Jeg var ett år i Afghanistan.
Jeg har veldig lav stressterskel. Jeg skal sjekke.
Hva er galt med denne? Faen også. Den funker ikke.
Vent litt. Hva er galt?
Unnskyld meg. Det ble avføringer i vifta.
Den har funksjonstaster. En for mennesker, en for aper.
Du er ikke en apekatt. Jeg skrev deg inn som bavian.
Unnskyld.
Var du hjemme den 23. mars?
Med henne?
Nå er alt i orden.
Ungen deres kommer til å bli født 15. desember.
Nå skal vi undersøke deg. La meg ta en kikk på din Volvo.
Bli med her. Jeg skal varme hendene for deg.
Kom inn.
Hvis du tar av deg klærne, så kan vi begynne.
- Du kan bli, sir. - Jeg venter...
- Ikke la meg bli alene. - Jeg blir gjerne.
Bra. Jeg skal bare stille inn stolen.
Vi har fikset alle insektene.
Hoppla.
Løp.
- Den galningen skal ikke forløse meg. - Nei, det gjør dr. Green.
Jeg skal hjelpe deg.
Jo, elskede...
Jeg tenkte på det med barnet. Vi kan vel holde det hemmelig.
Å si det til noen før tredje måneden betyr uflaks.
Har du sett hvem som er her?
- Hvordan går det? - Fint.
- Når er nedkomsten? - Jeg er ikke gravid.
Er du ikke gravid?
Hva gjør dere da på fødselsavdelingen?
Er vi på fødselsavdelingen? Vi har gått oss bort totalt.
Hun ble syk av kinamat, så vi skal gå til en magespesialist.
Hva heter han?
- Hva han heter? - Så kan jeg si hvor dere skal.
Hun er frivillig her, og jeg har solgt bil til hver eneste lege.
- Hva heter han? - Doktor... noe, tror jeg.
Unnskyld.
Takk. Jeg visste ikke engang at jeg hadde glemt den.
Du har en liten mus.
- Hva? - Jeg fant små hår...
- Katt! - Ja, vi har katt.
Kvitt dere med den.
- Katter sprer sykdommer. - Ja, de små markene.
I bæsjen.
- Toksoplasmose. - Toksoplasmose, ja. Takk.
Takk, begge to, men Skippy er gammel og renslig av seg.
Det er bare å velge: katten eller barnet.
Jeg beklager de dårlige nyhetene.
- Gratulerer. - Så spennende!
- Kjempefint. - Takk skal dere ha.
- Unnskyld. - Ikke første gang noen lyver.
Du skulle passe i bilforretningen.
Det er så spennende! Hvordan har du det?
Bra. Litt trøtt, men ellers...
Alle blir trøtte. Dette forandrer hele livet.
- Du skal få telefonnummeret mitt. - Gjerne.
Du må kjøpe den boka: Hva den som venter kan vente seg.
Og dere kan låne videoene våre. Vi har filmet alle forløsningene.
- Dere må filme den første. - Jeg vet ikke, jeg...
Det er blod overalt, alle skriker... De sprekker og blir sammensydd...
- Som en film om andre verdenskrig. - Her er nummeret mitt.
- Skal du beholde bilen? - Ja. Den er bare tre måneder gammel.
- Den rommer jo bare to. - Den har gjort det hele tiden.
- Dere trenger en større. - Dere får aldri inn en barnestol der.
Den har knapt bagasjerom. Stikk innom, så får du et bra tilbud.
- Greit? - Flott.
Vi må videre, elskede. "Dårlig av kinamaten... "
Kom nå, elskede. Vi sees.
Jeg hater ham. Han forsøkte å selge en bil til meg.
Han har rett. Vi trenger en større, en fireseter.
Men jeg elsker bilen min, og som jeg har slitt for den.
Skal vi binde ungen vår til panseret, som et rådyr?
- Kanskje du kan ha en egen bil. - Med min lønn?
Jeg har ikke tenkt å kvitte meg med bilen, dermed basta.
- Katten, da? - Trodde du på Zhivago, apedoktoren?
De kan jo forårsake toksoplasmose, kvele eller klore babyen...
Skippy er 16 år. Han kan knapt røre seg! Han orker ikke kvele noen.
Tenk deg hygienen. Kattehår på tåteflaska, kattespytt overalt.
Barnet skulle ikke forandre noe. Nå må jeg selge bilen, avlive katten...
Du er bare i andre måned, og livet vårt er ugjenkjennelig.
Det var snilt å be oss bli med.
Håper det får Samuel til å bli litt entusiastisk.
For blir det ikke annerledes -
så forlater jeg ham kanskje.
Jeg har vært på vei til å forlate Marty. Men gi ham en sjanse.
Du forstår ikke. Han er helt uengasjert. Han er livredd.
Han har vanskelig for å takle det bare. Han er redd for å bli voksen.
Barnet er det morsomme. Bare se på greiene her.
Han kommer til å elske denne.
Du vet at det blir en gutt?
- Så Gail har tatt fostervannsprøve? - Nei. Jeg bare vet.
Det merkes fordi hun har en slik kule på magen.
De pleier vel ikke ha kul på ryggen.
Gutter ligger langt ned, sånn.
Jenter ligger høyere opp, sånn. Skjønner du?
- Det finnes spesielle metoder også. - Hva mener du?
Da vi elsket... brukte vi forskjellige spesialstillinger.
- Det er jo bare kjerringsnakk. - Du får se.
- Jeg vet ikke om jeg vil ha barnet. - Selvsagt vil du det.
Det er et privilegium. Kvinner betaler for å bli gravide.
Det er vår biologiske rettighet. Menn får aldri oppleve det.
Tiden må passe, men det er virkelig et under.
Og når barnet fødes, føler man ren og skjær lykke.
Selv om man er alene?
Jeg vet at det er politisk korrekt å være enslig mor.
Jeg er forberedt på det. Jeg kan klare det.
Men...
Jeg har lyst til at barnet skal få en mor og en far.
Jeg vil ha en familie. Og gifte meg med Samuel.
Han trenger bare å fri.
Hils moren din at hvis hun elsker deg, kjøper hun hele Arnie-samlingen.
Takk, Arnie.
- Hvem elsker dere? - Arnie!
Det vet dere. Ha det.
Hva med å kjøpe en ny Arnie-dokke til ungene?
Nei takk.
Du skulle passe i en "Arnie elsker deg" -T-skjorte.
- De finnes i XXXL. - Nei takk.
Hva med min " Arnie elsker deg" -video, da?
Nei takk.
- Jeg kjøper ikke videoen din! - Men ungene kommer til å elske den.
Ikke mine unger. De syns at du suger.
- Men ellers takk. - Vi er vel fortsatt venner?
- La gå. Unnskyld. - Det er ok. Ha det.
- Din gjerrige faen. - Hva sa du?
Jeg sa ikke noe. Du innbiller deg saker.
- Han sa ikke noe. Glem det. - Arnie elsker deg.
- Ditt pikkhode. - Det der hørte jeg!
- Jeg hørte hva du sa. - Glem det. Han er jo patetisk.
Det finnes barn som kan høre.
Ha det, din feite feiging.
Nå er det nok!
Kom an, din meitemark. Kom an, kjerring.
Her er en for dronninga.
Du slår som ei jente, ditt rumpehue.
Jeg tar både deg og den feige kjæresten din.
- Ditt svin! - Ekle spyttslikkere!
Be søstera di slippe halen min, din mammadalt!
Slipp meg, ditt svin. Jeg skal kjøre lunsjboksen opp i ræva på deg.
Det der var vel ikke noe.
Han er en skikkelig idiot.
Løp til mamma. Jeg skal sope golvet med deg.
Litt av en frokost du har der.
Du har virkelig fått tilbake appetitten.
Jeg vet ikke om du har merket det, men den første tiden var tøff.
Men nå verker ikke brystene, og kvalmen er borte. Det går bra.
Godt å høre.
Så jeg tenkte... Vi har jo ikke elsket på to måneder.
Kanskje vi kan tulle litt i kveld.
Regningen! Blås i frokosten.
Kommer straks tilbake.
- Vent her. - Jeg er klar når du er klar.
Klar.
- Hva er det? - Den beveget seg!
- Hva da? - Babyen.
Her. Legg hånda her. Det føles som bobler.
- Jeg føler ingenting. - Vent litt.
Nå sluttet det. Så synd. En fantastisk følelse.
Det går nok flere tog.
Elskede? Tror du at vi skader babyen?
Nei.
For hvis jeg kan kjenne babyen, kan den kjenne meg.
Nei, det tror jeg ikke.
Jo. Det er sikkert. Og tenk om den kan se.
Se hva?
Penisen din. Det kan skremme slag på en baby.
Tenk om penisen treffer babyens hode, så den blir hjerneskadet.
Vi bør neppe elske før vi har snakket med doktoren.
- Vær så snill? - Vi vet ikke hva som kan skje.
Ok.
Ja visst, visst...
Men vet du hva? Hvis vi venter litt, kan vi kanskje føle et spark igjen.
Det blir akkurat like morsomt.
- Jeg vant gamet. - Faen også!
Nå får det være nok for i dag. Hvor tok din britiske etikette veien?
Denne John McEnroe-stilen er skremmende.
- Hva er det? Jeg kan hjelpe deg. - Jeg holder på å bryte sammen.
Det ser ut som om du får en blodpropp. Hvordan går det?
Rebecca er gravid. Der kom det.
Jeg er seksuelt frustrert. Jeg får ikke sove om natta.
- Jeg har forferdelige mareritt. - Om hva da?
At babyen er deformert. Den har bare én arm, eller et øye i pannen.
Jeg orker det ikke.
- Vil du ha barnet? - Jeg vet ikke hva jeg vil.
- Abort, da? - Nei, hun er allerede i femte måned.
Sett deg. Slapp av. Nå snakker vi ut om dette.
- Du elsker Rebecca, ikke sant? - Jeg forguder henne.
Vær oppriktig mot henne. Fortell hva du føler. Snakk med henne.
Christine og jeg snakket aldri. Og se hva det er blitt av meg.
- Du har det jo så moro som helst. - Livet mitt er en møkkahaug.
Det er tomt og meningsløst.
Gail har rett. Fortsetter jeg sånn, får jeg aldri noen familie.
Jeg vil ikke dø som van Gogh. Tanken skremmer meg.
Hvis sannheten skal fram -
- skulle jeg gi hva som helst for å få Christine tilbake.
Og innimellom, Gud hjelpe meg, vil jeg gjerne bli far.
- Beklager. Du skulle bli en bra far. - Uansett. Vi blir bare eldre.
Det er på tide for oss å ta ansvar.
Du får ikke miste Rebecca. Hun er det beste som har skjedd deg.
- Det er den 30... Medlemsavgiften. - Søsteren min tar seg av den.
Vent nå litt. Sa hun at det var den 30?
- I helvete! - Hva er det?
Dette er ikke sant. Vi har vår andre ultralyd i dag.
Jeg har misset det, selv om jeg sverget.
Det var klokka elleve. Jeg kan fortsatt rekke det.
Stikk.
Faen også.
- Dr. Thatcher. - Der inne. Har du avtalt tid?
Mr. Faulkner? Hun gikk for et kvarter siden.
Takk.
Vil du vite kjønnet?
På barnet?
- Vet Rebecca? - Ja.
Ok.
Det er en gutt.
En gutt...
Takk. Tusen takk.
Det betyr antakelig at man kan se hans... greie.
- Penis. - Penis, ja.
Og den er som den skal? Størrelsesmessig og sånn?
Perfekt.
Flott. Og jeg antar at alt annet også er som det skal?
Lepper og øyne på riktig sted og sånn? Ingenting her oppe?
Alt ser bare bra ut. Her.
Se på dette med Rebecca. Hun glemte det.
Er det ham? Min sønn?
Takk for det.
Mr. Faulkner.
Gravide kvinner trenger masse støtte. Kyss henne ofte.
Hun var ganske følsom.
Takk.
Hva er det du gjør?
Jeg flytter.
Jeg har misset noen avtaler, men...
Du blåser i meg og barnet.
Du er for opptatt av dine egne følelser til å håndtere dette.
Du er ikke klar til å bli far.
- Hvor skal du dra? - Til Marty og Gail.
- Marty og Gail? - Foreldrene mine er utelukket.
Venninnene mine er ugifte. De vil ikke ha en gravid hos seg.
Gail og jeg er blitt venner. Hun vet hvordan det er å være gravid.
- Babyen, da? - Jeg skal ta meg av den.
- Alene? - Ja.
Jeg skaffer en leilighet. Jeg klarer meg på egen hånd.
Det lille hjertet hans slår.
Hei.
- Er hun her? - Hun vil ikke se deg.
- Kan jeg ikke få snakke med henne? - Jeg kan ikke slippe deg inn.
- Hvem er det? - Mamma.
- Hun er jo død. - Jeg vet. Merkelig, ikke sant?
Vær så snill...
Hva syns du? Se her.
Sikter du på hotellromsmarkedet nå?
Du har rett. Det er et hotellromsbilde. Forferdelig.
- Nakenstudiene, da? - Det er billigere å kjøpe Playboy.
Forferdelig. Den får gå til de evige jaktmarker.
Sov hos fiskene. Du har rett. Man kunne lukte rombetjeningen.
Men det er din feil at jeg maler sånt. Du er ulykkelig.
Du er motgiften til glede.
Snart begynner jeg vel å male katter og klovner.
Er det Rebecca? Har du ikke hørt fra henne?
Nei. Det vet du jo.
Jeg har jo sagt at hun nekter å treffe meg.
Hun ringer aldri, svarer aldri på brevene mine...
Total -
- avsperring. Jeg har kastet bort det viktigste jeg hadde.
Sånn.
Du trenger en ny innstilling. Ikke hån. Glem Rebecca.
Hvordan kan du si det? Du sa jo at hun var det viktigste i livet mitt-
helt nylig.
- Overhodet ikke. Det sa jeg aldri. - Du sa det på tennisbanen.
Spiller ingen rolle. Det var da, det. Nå må du gå videre.
Vi gjør følgende. Kjøp noen nye klær.
Begynn med en ny sport. Jeg ordner en fest, så du får treffe folk.
- Kom igjen. Det blir moro. - Neppe.
Begynn med et smil. Smil litt, for guds skyld.
Det så heslig ut, men du forstår tanken.
- Skal vi danse? - Nei.
Kom igjen. Ikke vær en trebukk.
- Takk for skyssen. - Det var en glede.
Vil du ha litt kaffe?
Nei takk. Jeg må fortsette.
Hva med litt sex?
Det var ganske... rett på sak.
Saken er den, Lili...
Du er utrolig attraktiv, men det er litt for tidlig.
Gjerne en annen dag.
HVA DEN SOM VENTER KAN VENTE SEG
Reiser dere mye, er denne perfekt.
Det er plass til en vannseng bak der.
- Kan jeg stå til tjeneste? - Jeg ser etter Mr. Dwyer.
- Der borte. - Takk.
Et øyeblikk.
Takk for at du kom. Jeg har savnet deg.
Dette gjør vondt, men jeg vil kjøpe en ny bil.
Det var på tide. Vi har faktisk et par stykker her.
Hvordan går det med Rebecca? Tar du vare på henne?
Gail og hun shopper og trener sammen. Jeg lager middag.
- Har hun det bra? - Ja. Den første måneden var fæl.
Men nå har hun ikke nevnt deg på to uker.
Dette er bilen for deg.
- Jeg må treffe henne. - Hun vil ikke.
- Jeg vil ha henne tilbake. - Det blir ikke lett.
Du kan jo ordne et tilfeldig møte.
Ta henne til butikken, så er jeg tilfeldigvis der.
- Jeg vet ikke, jeg... - Jeg kan sitte barnevakt for dere.
Da vil Rebecca forstå at jeg liker barn.
Nei, da får jeg trøbbel med Gail. Du vet om temperamentet hennes.
Vær så snill! For min skyld.
- La gå, da. - Takk. Utmerket.
Sånn... Artig, ikke sant?
Kjempegøy.
Hør på dette.
"Jeg fjernet offerets hjerne med en is-skup. " Stilig, ikke sant?
De andre barna her vil ikke høre slike saker. Les stille.
Gyng høyere!
- Det er ikke morsomt. Ikke kvel ham. - Han liker det.
- Si: "Onkel!" - Det holder. Slipp ham.
- Er det bra med deg? - Ja. Ja.
Vi har det moro.
- Kommer Rebecca? - Nei.
- Vi hadde jo en avtale. - Hun er på sykehuset.
På sykehuset? Hva er galt?
- Det kan være en komplikasjon. - Hvordan da?
Legene vet ikke ennå. Men hun får den beste pleie...
Ta det med ro!
- I hvilket rom ligger Rebecca Taylor? - 615.
- Hvor er det? - Rundt hjørnet.
- Hvordan går det med henne? - Det går bra.
Hun fikk sammentrekninger.
Hun hadde begynt å åpne seg, så de beholder henne i natt.
Sånt som skjer.
- Har babyen det bra? - Den har det veldig bra.
Kan jeg gå inn?
- Ikke gjør henne opprørt. - Det skal jeg ikke.
- Lover du? - Ja.
Hva gjør du her?
Jeg var bekymret for deg og babyen.
- Ikke vær bekymret. - Gail sa det.
Er den lyden...
- Er det hjertelyden? - Ja.
- Sterk. - Ja.
Jeg er lei meg.
Jeg beklager.
Det var lavt av meg.
Jeg har fattet hvilket krek jeg har vært.
Jeg var totalt egoistisk. Og du gjorde rett som gikk fra meg.
Men du kan vel tenke på det.
- Vær så snill... - La meg forklare.
Jeg har forandret meg.
- Du tror ikke på forandring. - Jo, nå gjør jeg det. Det er sant.
Den som ikke tror på forandring, er en feiging.
Akkurat som meg. Jeg var redd. Redd for -
- å miste kontrollen, å miste deg og oss.
Og min ungdom.
- Er du ikke det nå, da? - Nei. Særlig ikke min ungdom.
Ungdommen min er her, og har det aldeles utmerket.
Jeg vil så gjerne tro deg.
Jeg så den andre ultralyden. Den du glemte da jeg kom for sent.
Og greia er at jeg blåser i hva jeg selv mener.
Jeg gir blaffen i meg selv.
Jeg er forelsket i babyen min.
Og i deg for at du skal føde den.
Du ødela nesten hele greia, Samuel.
Vær så snill... det er sjuende måneden.
Babyen hører hva du sier.
- Hvordan vet du det? - Jeg har lest babybøker.
Dr. Brazelton, Penelope Leach...
Jeg har gått et forløsnings- forberedende kurs. Alene.
Og så har jeg solgt Porschen.
Marty ga meg en dårlig pris på en stor familiebil.
Den står der ute, med barnestol og alt.
Det er bare familien som mangler.
Og...
Så var det denne.
Åpne den.
Vil du gifte deg med meg?
Ja.
Ja!
På én betingelse.
- Dropp ringen i øret. - Ja visst.
Jeg har alltid villet bli båret over en terskel.
Hvordan går det?
Her skal du få se...
Så fint.
Har du gjort det helt alene?
Takk.
Det er perfekt.
- Hvordan har du det? - Ok.
Føttene mine er hovne og ryggen verker.
Dette tar jeg meg av. Jeg skal dra i noen tråder.
Unnskyld å plage deg, men min kone er gravid og jeg lurer på...
For et sammentreff! Hvor lenge har du jobbet her?
I tre uker.
- Hvordan går det? - Travelt.
Tydeligvis.
Hvor lenge må vi vente på et bord?
- Vent noen få minutter. - Glimrende.
Suksess. Hun gjør i orden et bord.
- Kjenner du henne? - Hvem?
- Vertinnen. - Jeg har aldri sett henne før.
Samuel!
- Hun kalte deg Samuel. - Ja, jeg heter det.
Du er på fornavn med en du aldri har truffet før?
Hun skrev opp fornavnet mitt. En del steder gjør det.
Her kjører de med fornavn. Du er dum... paranoid.
- Hva er det? - Jeg tror...
- Faen også! - Hva er det?
- Jeg skar meg i hånda. - Au, da.
Vent litt. Dette er alvorlig. Det trenger sting.
- Vannet gikk. - Vi bestiller nytt.
- Gikk vannet ditt? Tiden er inne? - Nettopp.
Vi må til sykehuset. Vær rask.
Vent på meg!
Telefonsvareren igjen. Hvor er han? Sikkert på en fest, det svinet.
- Kan du ikke gå fortere? - Når solgte du Porschen?
Jeg visste det!
Du lå med henne.
Det var uskyldig. Ingenting skjedde. Jeg har vært fullstendig trofast.
- Fortell at jeg var trofast. - Fullstendig.
Jeg tror deg ikke. Hvorfor løy du da om at du ikke kjente henne?
Jeg ville ikke gjøre deg opprørt fordi du er så følsom.
Jeg er enda mer følsom nå.
Jeg sverger på mitt barns liv at jeg ikke lå med den kvinnen!
Stans!
Din idiot! Han har dårlig hjerte.
- Lær å kjøre! - Jeg er lei for det.
- Hvordan går det, George? - Det verker i brystet.
- Jeg ringer etter ambulanse. - Jeg er på vei til sykehuset.
- Hvor er dr. Green? - Slutt å snakke og kjør, din idiot!
La meg være, din gale heks!
- Hvor er dr. Green? - Har du ringt privatnummeret hans?
- Personsøkeren? - Ja. Nei.
- Har du nummeret? - Jeg har det et sted.
Hvor er det?
- Jeg beklager. Hvordan gikk det? - Beinet er brukket.
- Hjelp meg. - Hjelp!
Bli der.
Prøver du å drepe alle i San Francisco, ditt rasshøl?
Vi har ikke tid til dette. Mannen min har fått et hjerteinfarkt.
- Hvor skal vi? - Kjeft, ellers brekker jeg det andre!
Kom. En må sy, et hjerteinfarkt, en skal føde og et brukket bein.
Forsiktig...
Vær så snill, vær så snill, vær så snill...
- Alt i orden, elskede. - Jeg beklager...
Pokker.
- Unnskyld. - Få meg ut herfra.
- Trenger du hjelp? - Vi skal treffe dr. Green.
Jeg skal hente doktoren.
- Vær kjapp! - Ikke dytt! Jeg skal hente ham.
- Hvordan har du det? - Barnet er klart.
- Til å komme ut! - Herregud, hvor er doktoren?
Her er jeg.
Ikke gjør sånn.
- Hvor er dr. Green? Hvor er vår lege? - I Miami.
På ferie. Dere er to uker for tidlig ute.
- Du er vel ikke vikaren hans? - Jo, det er jeg.
- Jeg vil ha en annen. - Finnes ingen annen.
- Det må finnes en annen. - Det er ingen annen!
Det er fullmåne. Hver eneste en skal føde.
Sykehuspersonalet rekker ikke. Forløsningsrommene rekker ikke.
Om du ikke vil forløse barnet selv, så følg meg.
Det går bra. Litt nervøs bare. Det er min første forløsning.
- Hvor skal hun føde? - Med en annen pasient.
- Skal vi dele rom? - Jeg beklager. Vi er overbooket.
Vi må få henne opp på forløsningsbordet omgående.
Hvor tar dere meg?
- Det ser bra ut. Du er åpen 7 cm. - Hvor mye er det?
Nå skal jeg heve deg ned.
- Ikke rør noen ting! - Kom hit og hjelp til.
- Hva gjør du her? - Sjekker damer. Vi skal ha barn!
Hei, Gailey. Dette er forferdelig.
- Høres bra ut. - Hvor er mannen min?
Det er fullmåne. De spruter barn ut overalt!
Alle kjenner hverandre. Jobb nå!
- Hvordan går det? - Bare bra.
Smil litt. Jeg elsker deg. Du er så vakker.
Det var da ikke så farlig?
- Jeg må ha noe. - Jeg skal ordne det.
Jeg må ha noe mot smertene! Slå meg i svime!
- Kan du ikke gi henne noe? - Ingen naturlig forløsning, da?
Ok. Dere vil ha anestesi?
Dop? Et øyeblikk. Jeg tenker.
- Vet du ikke? - På en måte.
- Tenk, din kommunistjævel! - Kjeften, din britiske tispe!
- Jeg klarer ikke presset. Ikke skrik. - Sånn, ja. Det går bra.
- Valium. - Det er vel ikke bra for henne.
Nei, men for meg.
Jeg vet!
Tilkall narkoselegen. Hun trenger klyster.
Klyster?
- Nei, hun trenger pedikyr. - Dette er ingen skjønnhetssalong.
- Epitafium. - Hun er ikke død!
Epidermis. Epilady?
- Epidural, ditt rasshøl! - Nettopp.
- Det var det jeg mente. - Opp med farta.
Jeg blander dem sammen hele tiden. Klyster, pedikyr, epidermal.
Jeg burde kjøpe en klitoris.
En tesaurus, mener du. Klitoris. Vet ikke hva han trenger.
Forsvinn.
- Jeg elsker deg. - Jeg hater deg. Dette er din feil!
Din ynkelige, tykkhodete møkkasekk!
Ditt slimete apekrek av en horunge!
Den satt. Ungene kommer til å elske det.
Forsvinn!
- Jeg skal sette epiduralen. - Gudskjelov.
- Skal dere stikke den inn i henne? - Rett inn i ryggraden.
Fenomenalt.
Hvor skal du? Ser du? Det er derfor det er kvinner som får barn.
For menn klarer ikke å...
- Hallo? - Hent luktesalt og vekk dem.
Hjelp meg.
Jeg må ha hjelp.
Pust inn.
- Vi rekker ikke å sette epidural. - Hvorfor ikke?
Jeg har sjekket livmorhalsen. Hun er åpen 10 cm.
Hun her også.
Smil, alle sammen. Får jeg et smil.
- Hva driver du med? - Ordner en suvenir til dere.
- Fjern den med en gang. - Vi elsker det.
- Gi meg den. - Jeg fikk et flott bilde av hodet.
- Rasshøl! - Du ødela kameraet.
Unnskyld. Jeg ble revet med.
Pust!
Jeg skjønner ikke hvordan dere kan slåss nå! Dette er min store stund!
Mitt mirakel!
Da er vi klare for det siste trykket. Press! Sånn.
Hun er fri fra deg.
Ei jente. Om jeg ikke klippet av feil streng, da.
Den var dårlig.
Gratulerer, pappa. Det ble ei stor, fin jente.
- Kan hun hete Samuel likevel? - Det er din.
Det er hun overhodet ikke. Jeg har allerede tre jenter.
- Fire, med denne. - Faen også!
Hva skal dette bety? Jeg som har kjøpt masse cowboy-greier.
Og alt annet. Har du en til der inne?
- Er hun ikke søt? - Hvordan kan hun spille for 49ers?
- Hun kan spille. - Tror du?
- Hun kan gjøre hva som helst. - Hun har kraftige armer.
Jeg vet det gjør vondt, men du må komme tilbake nå.
Hør her. Jeg vil ikke at du skal gå i stykker. Kontroller pressingen.
- Det brenner. - Pust.
Barnets hode er ute.
Etter neste får du se ungen din.
En siste gang. Er du klar? Klar.
Nå kan du se. Se på sønnen din.
En liten gutt. En fin gutt.
Si hei til pappa.
- Takk. - Takk for at dere valgte meg.
- Stilig. Veldig store testikler. - Det bør han ha.
- Ser du det? - Jeg vet. Fantastisk, ikke sant?
Vi er en familie.
Takk.
Hun ser på meg.
- Hun har øynene dine. - Mener du det?
- Og håret ditt og figuren din. - Hold munn.
- Enda en jente er ikke så dumt. - Dere får vel fortsette.
Tenk på alle nye stillingene.
Stakkars Gail.
- Beklager kameraet. - Det var jeg som gikk for langt.
- Jeg vil takke deg. - For hva da?
For i dag.
Uten deg og Gail hadde jeg ikke vært her.
Jeg hadde ikke vært far.
Det var så lite. Jeg elsker deg.
Og jeg elsker deg, storegutt. Vi klarte det.
- Jeg beklager det som skjedde. - Vi undervurderte deg.
Uten dere hadde det ikke gått. Vi er en bra gjeng.
- Har du feiret? - Bare litt.
Vi åpner en ny flaske.
Jeg kommer straks. Jeg skal bare omskjære sønnen din.
Jeg går.
Hei.
Unnskyld om vi vekket deg. Han var litt anspent, så vi danset litt.
Det hjelper.
Vil du danse med mamma? Hun er proffen i familien.
Tekst: SDI Media Group