Det var en gang på nordsiden av Long Island,
ikke så langt unna New York,
en stor herregård, nesten som et slott,
hvor det bodde en familie ved navn Larrabee.
Det var tjenere inne i herregården,
og tjenere ute.
Båtkarer som passet på båtene og seks lag gartnere,
to i solariumet, og resten på tomten
og en tredoktor på kontrakt.
Det var spesialister på tennisbanen innendørs
og på tennisbanen utendørs,
på utendørsbassenget og innendørsbassenget.
Og over garasjen bodde en sjåfør som het Fairchild,
importert fra England for lenge siden,
sammen med en Rolls Royce og en datter ved navn Sabrina.
Blandt annet var Larrabee kjent for festene de arrangerte.
Få hadde slike fester som de hadde lenger.
Det regnet aldri på en Larrabee-fest,
de ville ikke tolerert det.
Det var Maude Larrabee, som arvet hele Larrabee-konsernet
da hennes mann døde ved 13. hull på Pebble Beach.
Kjære, gå og snakk med kardinal Morgan, han kjeder seg.
Senator, jeg har noen her du må møte...
Maude var på forsiden av Fortune.
Det var Linus, den eldste sønnen, som gikk ut fra Yale nitten år gammel
og som tok moren og selskapet på tur langs fiberoptikkens motorvei,
og forfremmet en 100 million-dollar familiebedrift til premieligaen.
Jeg ønsker ikke å kjøpe flere nettverk.
Ingen ting er tiltrekkende lenger.
Jeg sa at tilbudet stengte kl 22.00. Klokken er nå 22.08.
Linus var på forsiden av Time.
Men viktigst av alt var det David,
den yngste sønnen,
som gikk inn og ut av mange skoler, og enda flere forhold.
Han var kjekk, sjarmerende, morsom og romantisk.
Det er sjeldent å treffe en så vakker dame,
med din humoristiske og ironiske sans,
og poesi og hårfarge.
David opptrådte i en Gap-reklame.
Sabrina, kom ned.
Hun fikk ham til å le.
- Du må pakke ferdig. - Er jeg artig?
Jeg lurer på om Paris er langt nok unna.
Virkelig, er jeg morsom?
Forrykende, du burde ha ditt eget talk-show.
Heltids-observasjon av David Larrabee
er ikke et anerkjent yrke. Kom deg ned fra treet.
Jeg kommer straks.
Det er bare deg, Sabrina.
Hei, David.
Jeg trodde jeg hørte noen.
Nei, det er ingen.
Du har tilbrakt mer av livet ditt oppe i det treet enn på bakken.
Du forstår vel hvor heldige vi er
at fru Larrabees venner fant en jobb til deg,
slik at du kan oppleve Europa?
Tiden i Paris vil gjøre deg godt.
Var moren din i live, ville hun ha vært tilfreds.
- Det var det hun alltid ønsket seg. - Tenk om han glemmer meg helt.
Hvordan kan han glemme noen han ikke vet om?
Jeg mente det ikke, Sabrina.
Jeg mente bare...
Du har så mye mer i deg enn denne besettelsen. Det vet du vel?
Takk, pappa.
God natt.
Hvor skal du? Det er tidlig.
Jeg må sjekke Tokyo-markedet før det stenger.
Andrea Colson sa akkurat at du sparket sønnen hennes.
- Han er en idiot. - Men hun var brudepiken min.
- En av mine beste venninner. - Dette er forretninger, mor.
Jeg må legge igjen noe i Davids rom.
Når han kommer tilbake fra sitt livs kjærlighet,
- si at bukseselene er på plass. - Du drar ikke nå?
- Du går glipp av fyrverkeriet. - Det er i orden, mor.
Jeg har ridd ponnien og fått ansiktet malt. God natt.
Kom inn.
- Jeg kom for å si ha det. - Hva?
lkke kom ut.
Hvis jeg ser på deg, klarer jeg kanskje ikke dette.
- Ok. - Ikke si noe, er du snill.
Jeg drar til Paris i morgen og blir borte lenge.
Jeg forventer ikke at du tenker på meg mens jeg er borte,
du har ikke tenkt på meg mens jeg var her.
Jeg ville bare si...
Jeg tror jeg kjenner deg bedre enn noen annen.
Og uansett hva de tenker eller sier, vet jeg sannheten,
at du er en skjønn person.
Snill og gavmild og...
...hvis det spiller noen rolle, vit at noen langt borte tenker på deg.
Hvis det er noe jeg kan gjøre...
Kunne du få tak i en av de brevpressene av Eiffeltårnet?
Herregud!
Velkommen til Vogue. Du snakker ikke fransk, ja?
- Nei. - Nei?
Jeg mener, ja, jeg gjør ikke det. Eh... kunne du gjenta spørsmålet?
...le shopping... les shoes... Veldig viktig.
Opphenging... bretting.
...smykker.
Press. Men det viktigste er...
Jeg vet jeg snakker god engelsk.
Du legger og stenger, og går og knipser.
Og alle dager, viktigst av alt...
Belte!
- Ingrid, fort deg! - Jeg setter i kontaktlinsene.
Et annet, et annet.
Nei, nei, et annet. Et annet. Et fint et.
Viften!
Sabrina, ikke la Martine engste deg.
Jeg torturerte henne, nå torturerer hun deg.
Med suksess vil du få noen som du også kan torturere.
Men du har bare vært der i to uker.
Jeg tviler på at alle i Paris tror du er en idiot.
Det er bare fordi jeg ikke har møtt alle.
Du er for streng med deg selv. Gi deg litt tid.
Det som er viktig er at du er borte hjemmefra, opplever nye ting.
Får et nytt syn på verden, får nye venner,
og ikke tenker uavbrutt på du-vet-hvem.
Morn, Tom.
Hun har det bra. Har ikke helt funnet seg til rette...
- Hun er ulykkelig. - Jeg sa du ikke skulle sende henne.
Mr. Tom, kanskje det ikke er min jobb å si noe her,
men da jeg først kom til dette landet, alene, som Sabrina.
Jeg veier bare mer. Jeg spurte Gud: "Hvorfor jeg er her?"
Jeg sa: "Hvorfor, Gud?" Men det er ikke noe svar.
Så jeg slutter å gråte. Det tar elleve år.
- Takk, Rosa. - Nevnte hun David?
Bare at livet uten ham er en håpløs avgrunn av sorg og fortvilelse.
Med beinet. Ja, sånn. Ja. Kult!
Ta en drink med meg.
Med de første to filmrullene gjør jeg ingenting.
Det er ingenting på dem. De poserer for mye. Det er falskt.
- Fairchild. - God morgen, sir.
Hei, Linus. Har du et øyeblikk?
Er du bevisst at du jobber for Larrabee-konsernet?
- Hør, Linus, jeg har møtt noen. - Husker du adressen vår?
- Jeg fleiper ikke. - Kontoret ditt er på 48. etasje.
- Vi snakker om ekte vare. - Hva er problemet?
Jeg har invitert henne på middag, og jeg vil ikke at du og mor...
Jenta er smart, skikkelig smart.
Det er helt klart noe nytt.
- Hun er en kvinne, ikke en... - Transvestitt?
Hun er ikke noen tøs. Hun er lege. Pediatrisk lege.
Hvordan traff du henne?
Jeg var på en fest og ungen til verten ble syk,
så jeg dro til legevakten med ham.
Hun var vakthavende og vi bare kom overens.
Hva skjedde med den syke gutten?
Hør, når dere treffer henne, få meg til å ta meg godt ut.
Jeg vet jeg tar meg ut, men få meg til å høres god ut.
Nevn mine bedrifter.
Egenskapene mine. Du kan improvisere.
Lyv, ok! Hun sier at foreldrene hennes kjenner deg.
- Hva heter hun? - Tyson. Elizabeth Tyson.
- "Tyson Electronics" Tyson? - Tyson... jeg vet ikke.
Knekk denne nøtten: Hvem av dere jobber for maten?
- Jøss, flott hatt, mor. - God morgen, blåøyd.
Ta henne med, vi skal prøve å hjelpe deg.
- Jobber dere på søndager nå? - Det er onsdag, David.
Gjett hva. David går ut med Patrick Tysons datter.
- Vel, vel, vel... - Ja, sir?
Mack, sett meg over til Harvey.
Harvey? Jeg vil at du kjøper opp Tyson-aksjer.
Ikke så mye at noen merker det. Det var alt.
Jeg håper hun ikke ligner på Patrick.
For én gangs skyld løy ikke faren din. Du er nydelig.
- Jeg heter Maude. - En glede.
Jeg har hørt om deg av faren min.
- Og du er virkelig lege? - Nei, det fant han på.
Hun ble akkurat forfremmet til assisterende avdelingssjef.
Jeg sa at sykehuset kan regne med et par millioner dollar fra oss.
Er ikke han en fantastisk filantrop?
Bare press.
Jeg liker Louis. Han er søt og morsom, og en god fotograf.
Men noen står i mellom.
Er det denne David du tilfeldigvis nevnte 40-50 ganger
da du først ankom? Han høres litt ut som en illusjon.
- Han holder meg med selskap. - Tror du det?
Illusjoner er farlige folk. De har ingen feil.
Jeg kom hit fra Provence... Alene, uutdannet.
I åtte måneder... Nei, mer enn det, i ett år
satt jeg på en kafe, jeg drakk kaffe og skrev vrøvl i en dagbok.
Og så, gradvis... var det ikke vrøvl.
Jeg gikk lange turer, og fant meg selv i Paris.
Det virker som du er flau over å være alene.
Det er bare et utgangspunkt.
Doktor Forest, ring 118, takk. Doktor Forest, ring 118.
- Beklager det med festen. - Det er greit.
- Er du sulten? Jeg sulter. - Dette skal jeg gjøre:
Jeg fyller opp et bad og lager en snerten omelett.
Tar du egg, ost, grønn paprika, tomat...
Ingen grønn paprika, ingen tomater.
Da lager jeg bare en temmelig snerten omelett.
David, du er toppen.
Å fylle et varmt bad og lage omelett
er pa nlva med å redde livet til en 5-åring?
- Det vil redde livet mitt. - Gud, du gjør det lett for meg.
Ok, hvorfor gifter vi oss ikke?
- Ok, hvorfor ikke? - Ikke fleip med sånt.
- Hvorfor ikke? - Vet du sikkert hva det er?
Man er ofte sammen, sover i samme rom
og knepper hverandres knapper som er vanskelig å nå.
- Da aksepterer jeg. - Virkelig? Hvorfor?
- Mr. Larrabee? - David, for en overraskelse.
Han er spiser lunsj. Han liker ikke...
- Ron. Ron. Jeg må snakke med deg. - Jeg er i et møte.
- Når kom jeg hit sist? - Du har rett.
Jeg lurte på hvorfor jeg plutselig ble behandlet med respekt.
Er noe galt, David?
Du har dyttet meg inn i dette forholdet
så du kunne fusjonere med Tyson.
Dyttet? Jeg kunne brenne i helvete for alle løgnene jeg hjalp deg med.
Du tryglet om at jeg skulle hjelpe deg.
Du sa aldri noe om tilbudet til Patrick...
"Snakk om mine bedrifter" sa du.
"Egenskapene mine. Improviser". "Lyv!" sa du.
Jeg kan ikke gjøre dette, Linus. Jeg takler ikke slikt ansvar.
Hun må ha bedt om en dato for bryllupet.
Hun helbredet barn, jeg var i dress.
Jeg er ikke skikket til å passe på en kone.
Elizabeth er lege og millionær. Hun blir ingen byrde.
Du fortjener henne ikke. Men det virker som hun elsker deg.
Er ikke det litt bekymrende? Jeg mener, hennes psykiske helse.
- Så dette er bare en tilfeldighet. - Det er en mulighet.
- Mulighet? - Hva venter du deg?
Skal jeg diskvalifisere meg selv fra en milliard-fusjon
grunnet familiekontakter?
Hva gjør du? Det var bare et spørsmål.
Se på denne. Ikke en ripe.
Er dette en ny måte å skifte tema på?
Ingen har en flat skjerm på denne størrelsen foruten Patrick Tyson,
og den fordømte tingesten er uknuselig.
Det er den beste teknologien,
og alle på Wall Street vet det.
- Vi har så mye konkurranse her... - Du snakker om livet mitt!
Jeg betaler for livet ditt. Livet mitt gjør ditt liv mulig.
- Jeg misliker det. - Jeg også.
Du studerte juss, men ble aldri advokat.
Du tok forretningsskole, men kommer aldri på kontoret.
Du studerte språk du ikke snakker, instrumenter du aldri spiller.
Du har kjærester du aldri ser mer enn to ganger.
- Ser du ikke et mønster her? - Hvordan kan du gi meg preken?
Din holdning til et langt forhold er å la henne spise dessert.
Jeg har ikke tid til dessert. Jeg er for opptatt med selskapet.
Du er en voksen mann, David. Fullfør noe.
Hun er det beste som har hendt deg.
Det sa du selv.
Jeg vil utbringe en skål for veslejenta mi.
Dr. Elizabeth Tyson, heldig direktør,
og for min framtidige svigersønn, David Larrabee, heldiggris.
Bare fleiper, David. Bare fleiper.
Nei, vi er alle heldige, svært heldige.
Ikke bare er dette en forening av to nydelige mennesker,
men også to nydelige selskaper.
Jeg ønsker dere all den lykke og alt det hell dere fortjener.
Og må deres førstefødte bli maskulinum.
Det er fra "Serpico". Nacimento, be Yoshi bringe Portobelloen.
- Du er språkviter. - Ja.
Jeg reiste mye før jeg giftet meg med Patrick. Jeg var flyvertinne.
I dag sier man flyvert.
Ja? Vel, jeg kunne sikkert fremdeles stive opp stolryggen din.
Når de prøver å være morsomme, høres det alltid forskrudd ut.
Du blir vant til det.
...si til dem at hun savner dere og sender sine beste hilsener.
Hva skriver hun om forlovelsen?
- Du sa det ikke. - Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Du sier: "Kjæreste Sabrina...
"Ditt liv er en drøm, og nå er den slutt." Jeg vet, for oss spanjoler...
Kjæreste Sabrina.
Selv om jeg vet at dette vil være et sjokk,
er det min oppfatning at det jeg vil fortelle deg er for det beste.
Jeg vet hvor mye du har følt om dette,
så jeg har nølt med å skrive.
Jeg er i Paris, men du er et annet sted.
Jeg beklager, Louis. Jeg skulle ikke ha gjort dette.
Jeg vil gjerne hjelpe,
men det du må ordne kan ikke ordnes i sengen.
Du må ordne det her.
Kjære pappa. Dette er mitt siste brev fra Paris.
Jeg er muligens hjemme før du får det.
Ikke bry deg med å hente meg, jeg vil gjerne overraske deg.
Utrolig. Det har gått så fort.
Gertrude Stein sa: "Amerika er mitt land og Paris mitt hjemsted."
Jeg vil alltid føle det slik med Paris.
Jeg vil gjerne at du skal vite hvor mye det har betydd for meg.
Det er kaldt ute, men jeg kjenner meg ikke kald.
Over gaten spiller noen "La Vie En Rose".
De spiller den jo for turistene, men den påvirker meg alltid.
Det handler om å se livet gjennom rosa briller.
Bare i Paris, hvor lyset er rosa, hører sangen hjemme.
Men jeg vil ha den med meg når jeg reiser hjem,
og jeg vil ta den med meg hvor enn jeg drar videre.
Alt godt ønskes deg, pappa.
- Hva gjør du? - Kjørte ut med Maude.
Jeg må være her til fødselsdagsfesten hennes. Kan like gjerne bli.
- Hva kjøpte du til henne? - Bærbar faksmaskin.
- Ditt sentimentale fjols. - Det er lett for deg.
Hun er så fornøyd med datoen deres at du aldri trenger å kjøpe noe mer.
Det er ikke det hun sier.
Jeg kjøpte en liten Picasso. Den pakkes inn i byen.
- Hvor mye kostet det meg? - Vet ikke.
Så hvem byr på Tyson? Unisat?
Og et par andre firmaer.
- Penger eller aksjer? - Jeg elsker det når du er frekk.
Kom hit! Unnskyld.
- Hva er det? - En hund.
- Hvorfor? - Elizabeths gave til mor.
Hun føler seg beklemt fordi hun ikke kunne komme. Hun er på seminar.
Jeg må hente Maudes presang. En ting må du vite, Linus.
- Jeg er glad for Elizabeth. - Det burde du. Hun er flott.
Hun er smart, uavhengig, rålekker.
Hvorfor gifter ikke du deg med henne? Fleiper bare.
Hei.
Hvordan har du det?
Flott.
- Og du? - Bra.
Jeg er overrasket over å se deg her.
Du kjenner meg. Ikke sant?
- Kan jeg gi deg skyss? - Er du på vei hjem?
- Ja. - Det passer bra.
Er du sikker?
Du vet, jeg kan ikke huske navnet på gaten din.
- Desoris Lane. - Hva? Det er der jeg bor.
- Verden er liten. - Gaten er lang.
Du kjenner meg ikke igjen, du?
Jo, det er klart. Du er naboen min på Desoris Lane.
- Og du er David. - Det er visst.
- En av de mindre Larrabee'ene. - Hvordan "mindre"?
På alle slags måter. Men, ingen medlidenhet, takk.
Jeg kunne ha sverget på at jeg kjente alle pene damer på nordsiden.
Jeg kunne ha sverget på at du dekket et større område enn det.
Det var en stund siden. Jeg hørte at du er forlovet.
Ja, det stemmer. Men vi er begge travle, travle mennesker,
og det er vanskelig å finne en dato.
- Gi meg et hint. Bare ett. - Nei, dette er altfor moro.
- Vær så snill. - Der er oppkjørselen.
Jeg skulle akkurat si det. Vil du bli med inn på en drink?
En god idé.
- Ser ut som det er klart for fest. - I morgen kveld.
De pleide å ha flotte fester her.
- Har du vært på dem? - Nei...
Men jeg så lysene et stykke unna.
Hva er anledningen? Det er for sent med en forlovelsesfest.
Faktisk er forloveden min i California denne uken.
Det er fødselsdagsfest for moren min, men det vet du vel alt.
Hør, festen starter kl. ni.
- Vil du komme? - Vil du det?
Svært gjerne... hvis du sier hvem du er.
Hei, Sabrina.
Hei, Linus.
- Hadde du det bra i Paris? - Ja, takk.
Du ser så voksen ut. Hvorfor sier han dét?
Jeg må finne faren min. Jeg henter bagasjen senere.
- Vent litt... - Takk for skyssen.
David. Nei.
- Hva snakker du om? - Nei!
- Jeg har med et ekte pariserskjerf. - Har han sett deg?
- Ja! Nei, hvem? - Faren din.
For utendørs. For innendørs. For en god latter.
Bedre enn julaften.
- Hvem tok disse? - Jeg.
Jeg håper denne glatter seg innen i morgen kveld.
I morgen kveld er fru Larrabees fødselsdagsfest.
Ja, jeg ble invitert.
- Av hvem? - Av David.
Selvfølgelig visste han ikke da at det var meg.
- Og nå som han vet det? - Jeg er vel fortsatt invitert.
Kanskje jeg kan dampe den.
Pappa, vær så snill.
Jeg lovte meg selv for mange år siden,
hele tiden, hundrevis av ganger, tusenvis,
og nå er jeg invitert.
Unnskyld meg.
- Hallo. - Du kom.
- Ja. Det er sant. - Du ser nydelig ut.
Du også... fin.
Storartet fest, Maude. Synd Elizabeth ikke kunne komme.
Enig. Hun gav meg en hund.
Jeg fatter ikke at jeg er her.
Jeg dro på en fest en gang i Provence.
Jeg kjente ingen. Rothschild var der.
Alle snakket fransk, jeg forsto nesten ingen ting.
Men jeg følte meg bedre til mote der enn her.
Drikk dette så fort du kan, så virker det ikke så nytt for deg.
Bedre?
- Ikke ennå. - Stol på meg, det blir det.
- Hvilken Rothschild? - Bubba.
Var det morsomt?
- Har Elizabeth valgt kjolen? - Vi jobber med gjestelisten ennå.
- 600 så langt, bare på vår side. - Det er ikke et bryllup, men en by.
Slutt. Det blir fantastisk. Elegant men enkelt, overdådig men smakfullt.
Simpelt, men dyrt.
23 dollar halvkilo'n. De er borte om fem minutter. Spis fort.
Du er en prinsesse.
- Hvem er det? - Hvem?
Den jenta. Hun med David.
Vel, det er... bare...
Herregud, det er Sabrina!
David har kjent henne siden hun var to år gammel.
Hun hadde ikke den kjolen da.
Hun drikker champagne og spiser skalldyr,
og håret er nyvasket og leppene er røde og tennene er hvite.
- Og han valgte en sang til henne. - Jeg liker det ikke.
- Når kom du tilbake? - I går.
- Gratulerer med dagen, fru Larrabee. - Jeg kjente deg ikke igjen.
- Det er håret. - I det minste.
- Overraskende, ikke sant, mor? - Det er hun så visst, sønn.
- Dans med meg. - Nå?
Mens musikken spiller. Det er vanskeligere når de slutter. Kom.
- David? - Ja?
Du vet, jeg har vært på hver fest du har hatt.
Der oppe, og kikket ned fra treet.
Som en flaggermus.
Og nå, her er vi, dansende foran Gud og hver mann.
Jeg burde ha gitt deg mer oppmerksomhet.
- Hva tenkte jeg på? - Deg selv?
- Det kjennes godt å holde i deg. - Virkelig?
Vet du hvor vakker du er?
Nei.
- Du er strålende. - Strålende?
Tilbake i livet mitt, og strålende.
Er jeg tilbake i livet ditt?
Jeg tror ikke du vet hva du har gjort med meg.
- Da må du fortelle meg. - Du forandrer alt.
Hun er som en søster for ham, Patrick.
Jeg har en søster. Det er ikke slik vi danser.
Jeg fatter ikke at dette skjer. Du er helt forvandlet.
Og du er akkurat som før. Du var perfekt, og er det ennå.
- Sabrina? - Ja?
La oss gå et sted og prate.
Vi prater jo.
Et annet sted. Vær så snill.
Jeg har ikke sett deg på årevis. Om jeg noen gang så deg.
Kom med meg, bare litt.
- Vi kunne gå... - Til solariumet?
- Hva? - Det må bli solariumet.
Du tar med en flaske champagne,
og putter glassene i baklommen på jakken din.
Jeg tror ikke det er noen baklommer på jakken min.
Du gav meg ikke nok oppmerksomhet.
Og orkesteret vil spille "How Can I Remember?".
Ja, det skal de gjøre.
Og etterpå våkner jeg opp.
Flott. Takk så meget. Setter pris på dette. Ses.
- Har du et øyeblikk? - Nei, jeg har en avtale...
Ja da, det har du.
David, hva driver du med? Er du vanvittig?
Rett for nesen på dine prominente og paranoide kommende svigerforeldre,
legger du an på sjåførens datter.
- Vi danset. - Ikke dans!
Kan jeg ikke ta en drink og en dans med en gammel venn?
Ser jeg dum ut? Jeg mente ikke jeg var dum, men kanskje jeg er det.
- Jeg gjorde ingen ting. - Du planla noe.
- Hvordan vet du det? - Fleiper du?
- David, du er som en sønn for meg. - Jeg er din sønn.
Nettopp. Jeg led meg gjennom en 21 timers fødsel for deg.
Legene tryglet meg om å ta piller, men jeg ville ikke skade sønnen min.
Jeg har forandret mening.
Roter du det til med Elizabeth, sverger jeg på at jeg dreper deg.
Jeg vet ikke. Det er noe med Sabrina.
Jeg vet det høres sprøtt ut, men jeg tror jeg er forelsket i henne.
- Herregud! - Jeg planla det ikke.
Jeg kan ikke noe for det. Hun er så... noe. Sensasjonell.
Sist du fant noen sensasjonell, kostet det oss 1,5 millioner.
- Det er annerledes nå. - Så originalt.
Hva med Elizabeth? Omsider finner du den rette...
Som har de rette foreldrene, som eier det rette selskapet...
- Du ba henne gifte seg med deg. - Faktisk ba hun meg.
Mor, gå og blås ut lysene.
Kan vi ikke sende noen?
Hva tror du Sabrina vil?
Hele livet har hun bodd over garasjen
med nesen klemt mot vinduet, eller oppe i treet, og beskuet oss.
Nå inviterer du henne. Du har Rolex-jakke, eller noe.
Hun møter deg i solariumet. Hun vet at du bringer champagnen.
- Det er uvesentlig. - Hun vet hva hun har i vente.
Jetfly til Martha's Vineyard, en hytte fylt med mat og blomster,
billetter til et eller annet utsolgt show, drinker på Carlyle.
Etter noe sånt ville hun falt for Noriega!
Du vet ikke hvordan hun får meg til å føle.
Jeg kan ikke være være forlovet med noen mens jeg føler meg slik.
- Sitt ned. - Jeg kan ikke snakke nå.
Bare sitt ned!
- Hva? - Jeg satt på glassene.
- Ikke rør deg. Hent dr. Calloway. - Hvem la glass på stolen?
Jeg blør. Kan vi snakke senere?
Herregud! Linus, bli hos ham. Slapp av. Hev deg, eller noe.
- Ille? - Sabrina!
- Hun venter på meg. - Jeg tar meg av henne.
- Linus? - Hallo, Sabrina.
Jeg har en beskjed fra David. Han kan ikke komme.
Han sendte meg.
Jeg beklager. Du er skuffet, så klart.
Ja... nei. Jeg vet ikke.
Jeg er litt trøtt.
- Hvorfor kom han ikke? - En liten ulykke.
- Han satt på en flasketut. - Er han ok?
Han er på legevakten. Tuten gikk i moll.
Det var en vits.
Burde jeg kjøre over?
Han klarer seg. Et par sting. Du kan besøke ham i morgen.
- Hva er dette? - En del av Davids beskjed.
De har sent deg for å ta deg av meg, ikke sant?
- De? - Som en advokat på film.
Han går til den upassende servitrisen,
eller dansejenta eller sjåførdatteren,
og sier at familien tilbyr 100000 for å holde henne unna sønnen.
"Nei", sier hun. "150000."
- "Nei." - 200000.
- Nei. - En million.
Ingen advokat med verdighet ville tilby mindre.
Ingen servitrise med verdighet...
- ville godta. - Flink jente.
- Jeg har elsket ham hele livet. - Har du?
Jeg trodde jeg hadde kommet over det.
- For en overraskelse. - Du protesterer ikke?
Protesterer? Mot deg? Se på deg.
Det var som en frisk bris danset gjennom huset.
Selv om brisen kommer fra garasjeområdet?
- Det er nittiårene, Sabrina. - De sier så.
De spilte den kvelden før jeg dro til Paris.
De spiller ofte den.
Han danset her, med noen.
Ja, han gjør ofte det.
Og i kveld ville du at det skulle bli deg.
Det er fortsatt i familien.
- Jeg tenkte ikke på deg som danser. - Jeg er helfrelst.
De kaller meg Bojangles på kontoret.
På alle de årene så jeg aldri at du gjorde slikt.
Å møte en jente her med champagne.
- Jeg gjorde det aldri før. - Du har aldri måttet før.
Er det umulig å forestille seg
at jeg ville danse med den peneste jenta på festen?
Takk. Ja, det er det umulig å tro.
Da kjenner du ikke meg.
Jeg glemte nesten...
Resten av beskjeden fra David.
Takk. Det trengte jeg.
- Hva gjør jeg? - Nei, omforlatelse.
Nei, jeg skulle aldri ha... Du har håndavtrykket mitt på kinnet.
Kanskje det er bedre om du henter beskjedene i egen person.
Du kan treffe David i morgen.
Mack, jeg blir her i to dager.
Avlys alt jeg har og gjør nye avtaler.
Ha flyet klart fra kl. 9 i morgen.
Og gjør i stand Vineyard-hytta.
Jeg vet ikke. Blomster, lys, sangere...
- Fantastisk fest. - Takk.
Ring Davids sekretær, det er alt hun driver med.
Hvorfor ikke? Jeg er oppe, du er oppe.
Ikke det? Vel, ring henne uansett.
Takk for at dere kom. Godt å treffes. God natt.
Jøss. Bikkje...
Frank, jeg... Hva er det? En epidemi med sovesyke? Hør.
David tåler ikke smerte, så gi ham en kombinasjon av morfin...
Ok, ikke morfin, men noe kraftig,
blandet med sovemiddel, Halcion.
Det har de ikke bevist, Frank.
Vi har ikke peiling. Maude tror at en gjest la dem igjen på stolen.
Han vil vel ikke gå til sak mot sin egen mor! Vel, han er ikke meg!
- Du skal vel ikke på jobb sånn? - Kunne du gi oss et øyeblikk?
Sa Tyson noe etter at jeg gikk?
Han lurte på hvor alle var.
- Kanskje jeg kan snakke med Sabrina. - Og si hva da?
"Sabrina, du er en nydelig kvinne."
"Men David er utålmodig. Han drar bare i snora di."
Kan jeg si det til en kvinne? "Drar bare i snora"?
- Når kommer Elizabeth tilbake? - Torsdag. Bør hun komme før?
Jeg vil ikke at han bryter forlovelsen.
Alt dette hendte på 24 timer. Jeg kan reversere det på 48.
Jeg liker Sabrina, har alltid gjort det.
Men jeg kysser ikke farvel til en milliard dollar.
Uansett hva hun gjorde med håret sitt.
- God morgen. - God morgen.
- Skal jeg ta deg opp til David? - Takk.
Kan han høre meg?
Tok vaskeriet bilen din?
- Hvordan har du det? - Jeg rakk det ikke.
Gjorde jeg?
- Har du mye smerte? - Har jeg mye smerte?
Se på den lille hånden din.
- Gjett hva som skjedde med meg. - Jeg vet det. Jeg er lei meg.
Jeg også.
Hva med deg, Linus?
Jeg faller litt av lasset her, David.
Vil du at jeg blir hos deg?
Hør, vi har skaffet en flott sykepleier, og massevis av gelé.
Han burde hvile seg.
- Skal ikke Mr. Linus inn i dag? - Han har annet arbeid.
Ja vel, frue.
Han reagerer sikkert bedre neste gang.
Slapp av. Vi ses.
Takk.
Du, jeg lurte...
Vi har et sommersted på Vineyard som vi aldri bruker lenger.
Jeg vil selge det. Jeg ville ta noen bilder av det.
Typen som får det til å se større ut.
Jeg hører at du er interessert i fotografi.
Jeg tenkte, kanskje du kunne ta dem.
Reisen er ikke vanskelig.
Vi kan hentes her med helikopteret. Flyet står på Republic.
Er det for å mye å be om?
- Sparer tid i trafikken. - Og alle tollstasjonene.
- Nei, takk. - Noe å drikke, frøken Fairchild?
- Sabrina. - For et nydelig navn.
- Carol! - Beklager. Vil du ha noe?
- Mineralvann. - Samme her.
Mack, hørt noe fra Granger? Noen andre på SEC?
Fortell dem at jeg ringer så snart jeg kan.
Så, det er et nydelig navn. Hvordan fikk du det?
Faren min leste. Det er fra et dikt.
Sabrina fagre, hør hvor enn du sitter
Under den blanke usynlige bølge
Blandt flyvende liljer du titter
Det synger fra havet i ditt ravgule hår
"Ravgule hår", det er så...
Beklager.
Det er et fantastisk fly. Det er vakkert.
Jeg har aldri sett maken.
Vel, ja...
- Ser du aldri ut av vinduet? - Når jeg har tid.
Hva skjedde med tiden spart på helikopterturen?
- Jeg samler den opp. - Det gjør du ikke.
Så, ditt lille dikt, hva betyr det?
Det handler om en vannymfe,
som reddet en jomfru fra en skjebne verre enn døden.
- Og Sabrina er jomfruen? - Sabrina er redningen.
- Er det alltid slik? - Jeg har ikke vært her på lenge.
Hvordan kan du eie et slikt sted og aldri besøke det?
Nei... jeg vet ikke. Jeg har vel...
bare ikke noen å dele det med.
Antar jeg.
Du kunne alltids leie noen.
Nei, vent, ikke meg. Huset, bare.
Du er i huset. Det gjør det mer menneskelig.
Jeg liker ikke å bli tatt bilde av. Jeg ser alltid deprimert ut.
Er du deprimert?
Kanskje det ikke er det rette ordet.
- Hva er det rette ordet? - Jeg vet ikke.
Ensom, kanskje?
- Synes du det er morsomt? - Nei, men jeg ventet meg noe annet.
Du har kanskje rett. Det er morsomt.
"Linus Larrabee er ensom."
Beklager, du føler deg utilpass. La oss gå på utsiden.
- Vil du ha bilde av utsikten? - Ja.
- Hvilken utsikt? - Alle sammen.
Mer betyr ikke alltid bedre, Linus. Noen ganger er det bare mer.
- Velg én. - Jeg vet ikke noe om...
Bare se. Ikke knips, bare se.
Hav, hav, hav, hav,
artig lite fiskevær, hav, hav...
Fyrtårn, mann på vei inn i fyrtårnet.
For en jobb. Hvordan må det være?
Hva slags fyr tar jobb som vakt i fyrtårn?
Hver gang jeg ser gjennom linsen blir jeg overrasket.
Det er som om du lander midt i en historie, som du gjorde nå.
Hva slags fyr tar jobb som vakt i et fyrtårn?
Jeg tror jeg har tatt bilder hele livet mitt,
lenge før jeg fikk et kamera.
Unnskyld meg.
Ring ham opp igjen, mor. Hev tilbudet et halvt poeng. Ikke mer.
Her? Dårlig. Så langt er jeg mer påvirket enn hun er.
Jeg har vært på gråten to ganger alt.
Jeg har snart ikke mer tid. Jeg vet ikke hva jeg skal prøve.
Ok. Klar.
Vi spiser litt lunsj,
og så kan du se på øya mens du er her.
- Savner du Paris? - Ikke ennå, men det kommer.
- Du likte deg der? - Jeg elsket det. Du ville hate det.
- Hva? Hvorfor det? - Det handler om nytelse.
De arbeider hardt, men de vet når de skal nyte livet.
For en vakker bygning! Ingen bygger med murstein lenger.
Den er fra sent på 1800-tallet.
I Paris regnes det som flunkent nytt. Jeg håper de ikke river den.
Det gjør de ikke. Jeg eier hele kvartalet.
Jeg donerte det til byen som en åpen anstalt.
Du vet, fengselene er fulle av folk som aldri fikk noe hjelp.
Se på han som plukker bokser.
De har ryggen mot veggen, og begår en dum forbrytelse.
De sitter i klisteret, bomser resten av livet.
Det er ikke riktig. Den eneste sjansen er en åpen anstalt,
så de kan komme seg på beina igjen.
Unnskyld, kunne du ta et bilde av oss?
Ja.
Det er den.
Er du mett?
Jeg tror ikke jeg kan spise mer.
Det er for sent å sette dem fri.
Du er ikke som folk sier.
Virkelig? Hva sier de om meg?
Du vet...
Nei.
At du er verdens eneste levende hjertedonor.
- Å, den. - Og hva med denne?
"Han tror ærlighet er noe på pinne."
"og at skrupler er myntenheten i Russland."
- Det var festlig. - Og så er det min favoritt...
Nei, nei, jeg skjønner poenget. Det holder.
Husker du en regntung ettermiddag vi hadde sammen?
Faren min hadde kjørt moren din og David til byen til en musikklasse.
- Hvor gammel var han? - Jeg vet ikke. 14, 15.
- Da var det obo-klasser. - Obo?
Det var en misforståelse. Han trodde det var jojo-klasser.
- En regntung ettermiddag, hva? - Stormvær.
Jeg var redd, og kom inn i huset deres og skrudde på en lampe,
men jeg fikk støt og trodde jeg hadde blitt truffet av lynet.
Og du var med meg hele ettermiddagen, helt til faren min kom hjem.
Du gråt ikke. Du var modig.
Nei. Jeg var reddere for deg enn for å få elektrisk sjokk. Alle var det.
Er det derfor du aldri giftet deg? Du har vel ingen tro på ekteskapet.
Jo, jeg har det.
Det er derfor jeg aldri giftet meg.
David, derimot, tror på tann-feen.
- Det er derfor jeg liker ham. - Jeg liker ham også.
Jeg elsker ham. Jeg vet bare ikke hva jeg skal gjøre med ham.
Som barn likte han å komme ned på kontoret.
Han satt bak skrivebordet til far og skrev beskjeder og leste telegram.
En dag stoppet det bare. Jeg kan ikke skjønne...
Er det det eneste folk sier om meg?
Det var en fin dag.
Du var litt hard mot meg, kanskje.
Jeg antar at du er vant til å bli behandlet forsiktig.
- Når er bildene klare? - I morgen.
- Kunne du ta dem ned på kontoret? - Ja visst.
God natt, da, Sabrina fagre.
Faren min spurte David en gang hvorfor han aldri gikk på kontoret.
Og David sa: "Hva skal de med meg? De har Linus der."
Jeg jobber i virkeligheten. David ser på fra sidelinja.
Jeg vet at du jobber i virkeligheten, og du er svært dyktig.
Jeg vedder på at du ikke har gjort noe feil siden du var tre.
Men det er jobb. Hvor lever du, Linus?
Det var en fin dag. Takk.
Det er åpent.
- Hei. - Hvor var du? I byen?
PåMartha's Vineyard. Linus ville at jeg skulle ta noen bilder.
Ville Linus det?
Jeg elsker så mange ting med deg, pappa.
Men vet du hva jeg elsker mest?
At du ble sjåfør fordi du ville ha tid til lesing.
Hele livet har jeg sett deg for meg,
sittende foran en lang rekke med biler
mens du venter på en Larrabee, og leser.
Vi spiste bakt musling.
Linus bakte dem.
- Jeg pleide å være så redd for ham. - Det var passende.
- Hvordan var han som barn? - Kortere.
Jeg ser ut av vinduet og ser noen, og det er en ung kvinne.
Jeg sier: "Hva gjør en ung kvinne på gårdsplassen,"
"på denne tiden av døgnet?" Jeg ser og ser,
og jeg ser Sabrina, og hun snakker!
Hvem snakker hun med? En mann. Ikke pappaen sin, han er ikke høy nok...
- Linus. Sabrina traff Linus. - Det var Mr. Linus.
Sabrina, ute med Linus Larrabee? Det er sprøtt.
- Jeg trodde han var homo. - Mr. Linus er ikke en homo.
- Man sier ikke "en homo", Rosie... - Er Linus Larrabee homo?
- Da liker jeg ham bedre. - Linus Larrabee er heteroseksuell.
- Han sover fremdeles. - Er det vanlig?
Ja, hvis du tar det han får. Han våkner opp av og til.
- Har han spurt etter noen? - Bert og Ernie.
Kan du si at Sabrina var her?
Jeg kunne si at paven hadde vært her uten at det ville ha noen effekt.
Jeg skal inn til byen, men jeg kommer tilbake kl. 19. Kan du si det?
Kvartalsvise rapporter fra forlagsvirksomhet aktive kl. 16.
International vil ha en presse- konferanse kl 15.15. Harvey ringte.
Du vet den gamle murbygningen som vi eier på Martha's Vineyard?
Har du hørt meg nevnt som
"Verdens eneste levende hjertedonor?"
Finn ut om det er noen skattefordeler ved å gi bygningen til byen.
- Og hvis det ikke er det? - Så glem det.
Jeg vil ha to billetter for i kveld
til et Broadway-show som ingen kan få billetter til.
Og et bord på Carlyle for et par drinker.
- Til hvem? - Meg.
- Ja da, jeg går sjelden i teatret. - "Sjelden"?
- Ok, jeg er ikke en teaterfan. - "Fan"?
De vanskeligste billettene vil være til en musical.
Det betyr at skuespillerne gjentakelsesvis
danser rundt og synger litt.
Glem skattefordelene.
Bygningen skal doneres til byen.
Og jeg vil at den brukes som en åpen anstalt.
Kom inn.
- Hei. - Hallo.
Sitt ned. Føl deg hjemme.
Det er... stort.
Dette er stedet jeg jobber i den virkelige verden,
istedenfor å leve.
- Du husket det. - Det blir ikke nevnt hver dag.
- Vil du ha litt kaffe? - Nei, takk.
- Noen av disse er gode. - Ikke hør så overrasket ut.
Jeg er ikke det.
Dette er et uvanlig bilde av huset.
Du sa du ville at det skulle se større ut. Beklager.
Nei, du har...
Her.
Du må inrømme at det er vakkert.
Det ville jeg nok, hvis du lot meg.
Jeg fant meg selv i Paris. En venn sa det.
- En du savnet? - Ja.
Jeg var fortapt men er nå funnet...
- Du gjør narr. - Det er min tur.
- Du er fotogen. - Det er fordi jeg er kjekk.
- Nei, det er det ikke. - Men ikke så kjekk som David.
Ingen er så kjekk som David. Ikke David engang.
Ikke si det til ham før han har kommet seg helt.
Er du sikker på at jeg ikke kan tilby deg noe?
Café au lait? Snegler? Franske poteter?
- Teaterbilletter? - Teaterbilletter?
Jeg tenkte jeg burde ta et steg i den franske retningen.
Det gode liv, ta en pause.
Kanskje det er en dårlig idé?
Nei, det er en god idé.
Det var min favorittmat i Frankrike.
Det var et lite sted i Pigalle, hvor jeg spiste minst to ganger i uken.
Nyt maten.
Det er mye bedre hvis du spiser med fingrene. Gjør det noe?
Nei, ikke etter at jeg gav penger til brannskadeavdelingen ved NYU.
Det er godt. Svært godt.
Det er interessant. Jeg må prøve det med suppe en gang.
Jeg pleide å gå overalt i Paris.
Jeg gikk ofte fra Montmartre til sentrum.
Langs Seinen går det en 6 km løype
fra lle St Germain til Pont d'Austerlitz.
Du går forbi alle broene i Paris.
Tjuetre av dem.
Du finner én du liker og...
...går dit hver dag med kaffe og dagbok,
og lytter til elven.
- Hva sier den? - Det er mellom deg og elven.
Det er rart. Å høre på deg får meg t¡I å...
Får meg til å tenke at...
- Hva da? - Jeg vet ikke.
Noe er annerledes. Jeg føler meg annerledes.
På jobben får jeg ikke...
Jeg liker tempoet, men jeg lurer, av og til...
Særlig i det siste, lurer jeg på...
hvordan det ville være
å tilbringe tid et sted som jeg elsker på den måten.
Ikke bare et par dager, men skikkelig forandring.
Jeg har vel tenkt på det lenge.
- Jeg visste det bare ikke før du... - Hva prøver du å si?
Jeg vet ikke.
Jeg gjør det faren min gjorde. Han...
Han gjorde det faren hans gjorde.
Hele livet har jeg...
Jeg valgte aldri.
Veien blir fastere og mer kjent, men...
Du tenker vel ikke på Paris?
Nei. Du har vel rett. Hvordan kunne jeg det?
Er jeg fortapt?
Jeg liker ikke å tenke på noen som fortapt.
- Hva er klokken? - 21.45.
- Jeg skulle stikke innom David. - Han sover sikkert.
Vi kan dra. Nei, kom igjen, la oss spasere litt.
Var det noe du ikke likte med Paris?
Hvor dyrt alt er.
Jeg får vel lære å si: "Jeg kikker bare".
Hvordan sier du: "Dette vil jeg ha".
Hvordan sier du: "Jeg ser på det jeg vil ha"?
Jeg husker ikke.
Jeg tok med litt te og noen blomster for å muntre opp rommet litt.
Har du sett på "Remains Of The Day" igjen?
Hun kan ta vare på seg selv. Hun er ikke en liten pike lenger.
Det er bare at hun virker, jeg vet ikke, feilplassert nå.
Hun hører ikke til på en herregård, men ikke over en garasje heller.
De fleste bor midt i mellom.
Drikk litt te og prøv å sove litt.
- Hei. - David. Hvordan føler du deg?
Flott. Ville bare stå opp litt.
- Mack sier at du var på teateret? - Bare middag.
Marrokansk, på gulvet. Mye kanel.
- Hva sier Calloway? - Det gror raskt.
Jeg kan bare ikke spise på gulvet ennå.
- Vel, det var godt. Takk. - Skal du tilbake til byen?
Nei, det er sent. Jeg overnatter her.
- God natt. - God natt, Linus. Takk.
Så... Du? Jeg har tenkt på deg.
Har du det? Hva tenkte du?
Vi hadde aldri den drinken i solariumet.
Nei, det hadde vi ikke. Du sendte Linus.
Er du sikker på at du burde gå så mye?
- Hva vil skje? - Jeg kunne ordne litt champagne.
Et par plastkrus. Jeg har fått nok av glass.
Vi kunne hinke ned til solariumet og fortsette der vi slapp...
- Nei, etter det. - Etter det?
Vel... Et eller annet, jeg vet ikke.
Ikke det?
Vel, ikke helt. Er det så ille?
Nei.
Vi kan snakke om det senere, ikke sant?
Ja... men i morgen.
Jeg synes du burde hvile nå.
God natt, David.
- God morgen. Hvordan var teateret? - Kom inn, Mack.
Så ille?
Jeg vil at du kjøper to billetter til Paris.
En til meg og en til Sabrina Fairchild.
- Hvilken dag? - I morgen.
Jeg glemte nesten. Tyson-paret er her.
- Hadde vi en avtale? - Ikke i min bok. De bare kom.
Er moren min her?
Samme med nevøen min.
Han fikk et digert kontor, men han er aldri der. Det brukes til lunsj.
Dette er invitasjonene. Vi tenkte vi kunne bruke resirkulert papir.
Hvorfor ser det alltid skittent ut?
Hva foretrekker dere, bord eller buffet?
- Hva er problemet, Patrick. - Vi har ingen problemer.
Jeg føler meg som en... Hva heter det når alle prøver seg på deg?
Hore.
Jeg tenkte mer på debutant.
Det er andre som vil til sengs med Tyson Electronics.
Kjenner du til Intermedia?
lmponerende anbud.
Kontanter, aksjer... og de dikterer ikke måten jeg gjør ting på.
- Så smigrende for deg, Patrick. - Hva var utfallet?
Jeg sa at vi praktisk talt er familie, du og jeg.
Jeg kunne ikke tenke meg å vurdere tilbudet... på dette tidspunkt.
Bra.
Men Elizabeth kom hjem i går kveld. Hun ringte David.
- Og vi fikk inntrykk av... - Du. Du fikk inntrykk.
Jeg fikk inntrykk av at han ikke var særlig tent på å se henne.
Han er ikke seg selv. Han er skadet. Han er på smertestillende.
Han vil være på sitt beste før han ser henne igjen.
Det var det jeg tenkte.
- Hallo? - God morgen.
Har du noe imot en tur til byen igjen?
Jeg vil snakke om noen saker...
Saker?
Jeg lurte på om du kunne treffe meg i ettermiddag?
Jeg vet ikke, det er noe jeg må gjøre.
Det ville bety mye for meg.
Det lille monsteret kom med tilslørte trusler!
De var ikke tilslørte.
- Burde vi gjøre noe? - Det blir tatt hånd om.
- Jeg skal til Paris i morgen. - Hva?
Det er en lang historie.
- Jeg liker lange historier. - Du vil ikke like denne.
Prøv.
Det har skjedd saker med Sabrina. Vi har knyttet bånd.
Vi har betrodd oss til hverandre.
I går kveld under et kyllingmåltid,
sa jeg at livet mitt trengte en radikal overhaling.
Jeg sa at jeg ville reise bort.
Flytte til Paris. Hun sa hun trodde det var en god idé.
- Og hun trodde på deg? - Jeg tror hun vil bli med meg.
Hvordan vet du det?
På samme måte som jeg visste at fiberoptikk ville erstatte ledning.
At Intels brikke ville omforme industrien,
at Cindy Crawfords "House of Style" ville lykkes.
Jeg bare vet det.
Sånn skal det utspille seg: Sabrina drar til Paris med meg.
En klokere David vender tilbake til Elizabeth.
Jeg kommer tilbake fra Paris og underskriver. Fusjonen finner sted.
Vi tjener en stor pengesum, og du kan kjøpe hus i Tuscany.
Jeg har hus i Tuscany.
- Hva skjer med Sabrina? - Hun vokser opp.
Skal du dumpe henne? Jøsses.
Hva trodde du skulle skje?
Trodde du det var en hyggelig måte å gjøre det på?
Jeg vet ikke hva jeg tenkte. Jeg vil ikke at Sabrina skal bli...
Hva da? Ulykkelig?
Du ser aldri ansiktet til de vi kjøper opp firmaer fra.
Du er hos frisøren eller du feirer.
Jeg blir vel gammel. Det føles ubehagelig.
Ta en pille.
Hold an! Jeg er fremdeles moren din!
Og du lærte meg alt jeg kan.
Dette lærte jeg deg ikke.
Unnskyld meg, jeg må returnere noen telefoner.
Han ventet deg mye tidligere. Jeg skal si at du er kommet.
Kanskje det ikke er så lurt. Ikke si at jeg er her.
Han betaler meg for å si det.
- Jeg begynte å engste meg. - Hvorfor?
Det er ditt favoritt-spørsmål.
Ville du ikke komme?
- Jeg spurte først. - Jeg spurte etterpå.
Jeg har... vandret rundt Manhatten hele ettermiddagen.
Det er noe med at kanskje... vi aldri ses igjen,
det er tåpelig, for vi har jo ikke... vi må ikke...
bortsett fra tilfeldigvis, og...
Hvordan kunne det bli et problem?
Hvis to mennesker...
Jeg spurte først.
Det du sa, hva det nå er,
gjør det jeg skal si overflødig, tror jeg.
Overflødig?
Irrelevant.
Ok, jeg liker irrelevant.
Gjør du?
- Hvem klipper håret ditt? - Tony.
- Ja. Burde jeg bruke din frisør? - Nei, men...
Tony var fars frisør. Han er 94.
Kanskje hendene hans ikke er så stødige som de...
...som de pleide å være.
Det er bare det at alt...
- Så, hva er irrelevant? - Jeg vil at du blir med til Paris.
Du mener drar til Paris.
Nei, jeg vil at du blir med meg til Paris.
- Du skal virkelig dra? - Det er din feil.
Du overbeviste meg om at noe manglet i livet mitt.
- Som hva da? - Et liv.
- Jeg trodde ikke du hørte etter. - Jeg gjorde det.
Vil du bli med? lkke si nei. Vil du?
- Jeg kom akkurat tilbake. - Hva så? Si ja, nå.
- Vi reiser i morgen. - I morgen? Jeg må snakke med David.
Riv deg løs.
Han skjønner om en uke eller to.
Du er imponerende, du.
- Forretningsavtaler... - Dette er ikke forretninger.
Sa ikke du en gang at alt er forretninger?
Nei, men det høres ut som meg.
Hva vil du si til ham?
Jeg banket. Her er billettene.
Alt annet er tatt hånd om.
Og, god natt.
Det er det.
Vil du ha middag?
- Nei. - Jeg kunne bestille hit.
Nei.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
- Jeg kjenner deg knapt. - Jo, det gjør du.
- Jeg var ikke interessert en gang. - Oi, takk.
Jeg var interessert i David.
Jeg ville ha ham så mye at jeg måtte rømme til Paris.
Jeg skrev i min dumme dagbok, og klippet mitt dumme hår,
og jeg kom tilbake dummere enn noensinne.
Jeg er så glad. Du har gjort meg så glad.
- Jeg kan ikke gjøre det. - Hva er det?
- Du hadde rett. - I hva da?
Om alt. Om alt som betyr noe.
Det var løgn alt sammen. Alt jeg sa.
Fra øyeblikket jeg tok champagnen til solariumet.
- Jeg tror deg ikke. - Jeg ble sent for å ta meg av deg.
Jeg sendte meg selv og gjorde en helsikes jobb.
Det var et bryllup, det var en fusjon, du kom imellom.
Planen var å ta deg til Paris,
og så dra, for å få deg av banen.
Det er ikke noen...
Hvilke andre ting har blitt tatt hånd om?
- Hva? - Hun sa "alt annet".
En leilighet til deg i Paris, bankkonto.
- Hvor mye? - 500000 franc.
Ditt første tilbud var bedre.
Du kan få mer.
Jeg vil ikke ha mer.
Jeg vil ikke ha noe.
Du gjorde så mye bare for meg?
- Helikopteret, jetflyet og... - Det var ikke mye.
Var jeg så ille for David? Så gal?
Sjåførens datter, er ikke sånt ferdig med?
Det er noe annet.
- Det er et stykke plast. - Plast?
lkke noe personlig.
Kan jeg?
Paris er alltid en god idé. Jeg var glad der.
Du kunne ha blitt det óg.
Jeg kjører deg hjem.
Jeg flyr hjem.
"Han skal høre musikk hvor enn han er."
- Du er bedre? - Å, ja, mye bedre.
Stingene tas i morgen.
Hva med deg? Hvor kommer du fra?
Byen.
Lang aften. Jeg trodde vi skulle snakke.
Jeg planla en stor fest i anledning stingene.
- Jeg tenkte vi kunne dra til... - Jeg var med Linus.
Vet du, av alle jentene jeg har kjent, og det er en del...
Er det en sang?
...er du den eneste jeg bare danset med én gang.
To ganger.
Hva? Jeg kan ikke ha glemt det? Var det champagne?
Jeg var åtte og du tok danseklasser. Jeg var hjemmearbeid.
Jeg drar, David.
- Det ante meg. - Jeg vant en billett til Paris.
- Så heldig. Enveis? - Ja, når du nevner det.
Reiser du alene?
Ja.
Ha en god reise.
- Du er her. - Det er du også.
Ring Seattle og Tokyo og be dem stoppe byggingen.
Ring deretter begge Ron'ene og Tyson, det er et krisemøte om fusjonen.
Så overfører du billetten min til David Larrabee.
Jeg må snakke med moren min...
Jeg må snakke med henne med én gang hun kommer.
God morgen, David. Vil du ha litt kaffe?
Nei? Ok.
Jeg har en overraskelse til deg.
Ja? Jeg har en til deg også.
Jeg har sett deg gjøre forretninger, men jeg trodde det var en grense...
Hvordan kunne du, Linus? Hvordan kunne du gjøre det mot henne og meg?
Hvordan kunne du synke så dypt?
Hva i hampen gir deg retten til sånt?
Vane.
Hør, David. Jeg prøvde noe, og det gikk ikke.
Det gikk, men ikke helt. Jeg vil at du drar til Paris i dag.
- Med Sabrina. - Hva?
Hele greia var forretningstaktikk, men det gikk over styr.
Jeg mistet fokusen.
Jeg rotet til alt.
Men jeg vet at det kan repareres.
Jeg manipulerte henne, forvirret henne...
Men hun har elsket deg hele livet.
Du er den hun vil ha.
Det har alltid vært deg.
Dra med henne, det er ikke for sent. Det vil ordne seg.
Hun gjør deg lykkelig.
Jeg vil ikke at hun reiser alene.
Hva med Patrick og fusjonen?
Gir du avkall på en milliard dollar over dette?
Jeg skjønner...
Sett i gang. Dra.
Du rekker ikke flyet.
Miss McCardle, jeg vil ha deg på kontoret straks.
Hvor er det?
Da moren din og jeg først kom hit var hun kokk og jeg sjåfør,
og vi hadde ingen utgifter. Etter et par år hadde vi 15000 dollar.
Jeg kjørte Mr. Larrabee senior da.
Han lukket aldri vinduet mellom oss.
Han gjorde mange avtaler på veien,
og jeg lyttet.
Når han kjøpte, kjøpte jeg. Når han solgte, solgte jeg.
Sier du at du har en million dollar?
Nei...
Litt over to millioner.
Moren din og jeg var lykkelige her, Sabrina.
Vi drømte alltid om hva det ville gjøre for deg.
To millioner dollar er kanskje i overkant av forventningene.
Men du oversteg alltid mine.
Jeg vet hva instruksene hans var, men du får nye instrukser.
Det er en forandring, vi...
Sett i gang, jeg ringer deg senere.
Takk for at du kom så fort.
Jeg må fortelle deg en historie.
Og jeg vil at du skal fortelle meg slutten.
Alle de årene tjente du alle de pengene,
og du sa ingen ting til oss om hvordan du gjorde det.
Jeg kan si det nå. Gift deg med meg. For pengenes skyld. Det skjer stadig.
Det er ikke morsomt, Thomas, og jeg har god humoristisk sans.
Så gift deg for kjærligheten.
Krise-hva? Hva er krisen!?
Kjære, visste jeg det bare. Det er sikkert en god grunn.
- Hva pokker skjer? - Et øyeblikk, Patrick.
Hva venter vi på? Og hva er det med Siegried og Roy?
Vent litt, Patrick.
Vi har kjent hverandre lenge.
Vi har vært tøffe mot hverandre av og til, men...
Vi har en sunn respekt for hvert vårt forretningspotensiale.
Vi så muligheter med denne fusjonen,
og ingen tviler på at det kunne ha blitt et svært vellykket foretak.
"Kunne ha blitt"?
Meningen med dette møtet er å si at min bror David...
...er sen som vanlig. Beklager. Unnskyld, alle sammen.
- Hva gjør du her? - Elizabeth og jeg gifter oss nå.
- Hvor er Sabrina? - Så, skal vi fusjonere?
- Hvem er Sabrina? - Dro du ikke med henne?
Åpenbart ¡kke. Jeg er her, ¡kke sant?
Hun får sannsynligvis forfriskningene nå.
- Hvem er Sabrina? - Sjåførens datter.
- Ikke kall henne det. - Hun var etter David en stund,
men byttet til Linus. Hun innså at han var den mektige.
- Har han sagt det? - Han har sagt alt.
Og du snakket ikke med henne før hun dro?
Joda. Jeg sa ha det, og ønsket henne lykke til. Kanskje jeg glemte det.
Jeg sa at jeg følte meg ille til mote med min brors brukte ting.
Jeg sa at du alltid har vært generøs mot kvinnene i ditt liv,
og at hun sikkert ville kompanseres for... et eller annet.
- Jeg sa det. Han elsker henne. - Hvem?
- Sabrina. - Er han ferdigpakket?
- Hvem er ferdigpakket? - Du. Bare én koffert.
- Du dro til leiligheten min? - Jeg tok henne dit.
Å gå ¡gjennom underklærne d¡ne var som å røre ved kledet i Turin.
Undertegn her. Det er din autorisasjon for fusjonenen.
Og dette. Gir meg den forhøyelsen jeg fortjener i min nye stilling.
En bil venter nede, et helikopter på East 60th.
Billetten er blitt byttet til Concorde, som drar om 39 minutter.
Rekker du det, kommer du kanskje fram før henne.
Dra, Linus. Ikke tenk!
- Hun må hate meg. - Hun kommer seg, det gjør vi alle.
Dette er galskap. Skal jeg liksom droppe alt og gå?
- Å løpe v¡lle være bedre. - Dere er skrullete.
Linus, du vet jeg elsker deg. Ingen mor kunne være stoltere.
Men det er på tide du rømte hjemmefra.
Skriv under her først.
Beklager, det virker som jeg har en tidligere avtale.
Gjeldsbyrden denne fusjonen vil skape gjør det presserende
at vi restrukterer et par avdelinger som skaper pengeflukt.
Jeg har gjennomført en revisjon av selskapenes resultater siste kvartal.
David, når ble du...
Jeg fikk sendt regnskapene i 17 år, du trodde bare jeg ikke kunne lese.
Kom igjen. Si det.
Du fortjener henne ikke.
Jeg gjør ikke det. Jeg vet det.
Men jeg trenger henne, og jeg trenger ingen ting.
På tide å løpe.
Jeg vil gjøre henne lykkelig.
13 rue des Beaux Arts.
...deres oppmerksomhet, takk.
Siste utkall for Air France Concorde supersonisk flygning til Paris,
boarding ved gate 34. Air France ønsker dere en hyggelig reise.
- Første gang med Concorde? - Ja.
- Men ikke første gang i Paris? - Første gang for alt.
Paris er alltid en god idé, sa du.
Du sa jeg ville bli lykkelig her. Du kunne ikke ha ment uten deg?
- Hvordan fant du meg? - Faren din.
Jeg sa at jeg trengte deg.
Jeg sa jeg ville gjøre deg lykkelig. Jeg lovte.
Jeg trodde alt var løgn.
Jeg også.
Men noe hendte. Det var løgn.
Men så ble det en drøm.
Jeg vet ikke om jeg kan tro deg.
- Hvordan kan jeg... - Fordi du kjenner meg.
Bedre enn noen annen.
Jeg tror du vet at jeg elsker deg.
Og du lovte,
hvis det var noe du kunne gjøre...
Det var en gang
på nordsiden av Long Island, ikke så langt unna New York,
en stor herregård, nesten som et slott.
Jeg har fulgt fotspor hele livet.
Redd meg, Sabrina fagre.
Du er den eneste som kan.
Og på denne store herregården bodde det en liten jente.
Og livet var behagelig der, og veldig, veldig enkelt.
Men én dag vokste jenta opp,
og gikk utenfor områdets mur
og fant verden.