Kom så. Kom og få nogle brød.
Vil I ikke have noget? Kom så.
Kom så. Sådan.
Kom. Sådan.
Så du har givet dem hvede, har du?
Min udsæd, hvad?
Du har steget i graderne. Er det det?
Er det det, du tror? Jeg skal give dig noget at tænke over!
Se at komme ud herfra!
Du har kun været væk en time.
- Hvad er han gjort? - Ingenting.
Har han slået dig?
Det skulle du ikke lade ham gøre. Hans far var min fars svend.
Hold det.
Mr. Fawley!
- Skal jeg tage denne af? - I fem sekunder.
Stå stille alle sammen.
Kom nu, hvis du vil med.
- Er du færdig med dit arbejde? - Ja.
God dreng.
- Kom nu. - Okay.
Du ser trist ud, Jude. Er du ked af, at jeg rejser?
- Ja. - Det er jeg også.
- Hvor skal du hen? - Christminster.
Hvorfor skal De dertil?
Ved du, hvad et universitet er? En universitetsgrad?
Kan du se det, derovre?
Det er Christminster.
Hvis du vil noget i livet, Jude, det er der, du skal hen...
...selv om det betyder, at du må opgive alt andet i et stykke tid.
Du må læse dine bøger, mens dine venner er ude at lege.
Komme ud af sengen tidligt om morgenen, når det er hundekoldt.
Studer alt hvad du kan. En dag vil det hele betale sig, det lover jeg dig.
Når du er igennem, er alt åbent for dig. Du kan blive lige det, du ønsker.
Du kan vælge din fremtid.
- Middag! - Kom nu.
Skynd dig, Jude.
- Bliver du og spiser sammen med os i dag, Jude? - Nej.
Tag et stykke af denne ost. Du vil elske den.
- Hvem venter? - Ser hun godt ud?
"Hurtig rejste hun sig fra det grå hav som en tåge."
"Mit barn, hvorfor græder du?"
Der er digteren.
- Mange tak. - Jeg kastede den ikke.
Heller ikke jeg. Jeg har ikke kastet den, siger jeg. Jeg kan ikke engang lide hans udseende.
- Ingen af jer kastede den. - Hvad er der galt med ham?
- Jeg synes, han er ganske pæn. - Han er okay. Han står bare der.
- Åh, se. Du har skræmt ham væk nu. - Han er genert.
Jeg vil vædde på, du tror, jeg kastede den.
Nej.
Nå, men det gjorde jeg.
Men sig det ikke til nogen.
Mit navn er Arabella.
Min far er en svineproducent. Vi vaskede tarme til blodpølse.
- Hvad? - Ikke noget.
Jeg arbejder ikke om søndagen. Så kan du komme.
- Har du fange noget? - Nej, jeg skulle have kastet noget andet.
- Nu laver du ikke andet end at læse? - Nej.
Intet andet?
- Hvad læser du? - Latin, noget græsk.
Jeg har læst to bøger af Illiaden, Thucydides, Hesiod, noget af det græske testamente.
Storsnudet!
Nå, jeg vil ind på Christminster.
Christminster?
Ja. Jeg vil være lærd.
- Måske endda en professor en dag. - Men dog, men dog.
- Har du nogensinde set mig klatre et træ? - Nej.
Jeg har noget at vise dig, Jude.
Hvor er du?
Rejs dig, Abby.
Hvorfor?
Jeg vil kysse dig.
Kys mig her.
Vær forsigtig. Jeg udruger et æg.
Jeg bærer det med mig overalt. Det vil klække om tre dage.
Hvorfor gør du det?
Det er naturligt for en kvinde at bringe en levende ting til verden.
- Jude? - Ja.
Det er sent.
For bruden og gommen!
Vi vil sende det til tante Drusilla.
Tante Drusilla.
- Hvad skal vi kalde hende? - Rosies gris.
- Hvad med Jemima Spot? - Kan du lide det?
Er det ikke din egen?
Og hvad så?
Hvad?
- Du har nok i dit eget. - Det er meget på mode i London.
Bekymrer du dig om, hvad folk tænker i London?
Kan du ikke lide det?
- Nej. - Så vil jeg ikke bære det.
Lad det være tændt.
Jeg vil kunne se os. Du kan lukke dine øjne, hvis du vil og lade som om det er mørkt.
Jude. Spørg mig pænt.
- Spørg dig om hvad? - Hvad du vil have mig til at gøre.
- Jeg ved det ikke. - Hvad?
Vi må finde ud af det.
Han vil aldrig komme her.
Han er formentlig meget beruset.
Vi må bare gøre det selv.
- Vær forsigtig med dem. - Så find et andet sted til dem.
Dette bord er til svinefedtet.
Godt, flyt hende.
- Hvor vil du have den? - På denne side.
Gudskelov den er død.
Hvad har Gud at gøre med at slå et svin ihjel?
Det er lidt sent at kigge på andre kvinder.
Jeg vil ikke have ondt af dig.
Du skulle have lyttet til mig. Fawleys er ikke egnet til ægteskab.
- Jeg havde ikke noget valg. - Du havde ingen hjerne.
- Fem måneder er gået og ikke engang en bule. - Vær rar ikke at sige det.
Skal jeg gøre dit værelse klar?
Nej, jeg må hellere gå.
"Kære Jude, har jeg besluttet til at rejse, og jeg kommer ikke tilbage.
"Jeg ved, du synes, jeg lokkede dig til at gifte dig med mig...
"..men jeg sværger, at jeg troede virkelig, jeg var gravid.
"Jeg vil til Australien for at begynde forfra.
"Måske du nu vil blive fri så du kan gå til Christminster...
"..og blive universitetsmand.
"Held og lykke."
Kan jeg hjælpe dig?
Så er der jeres ryg-mod-ryg huse, jeres snuskede børn, der hænger på stilladset.
Det er den samme by.
Måske en fem minutters gåtur fra Kirkegade til "Skraldgade".
Hvorfor kan vi ikke gå derover? Hvorfor kan vi ikke gå over og banke på deres døre?
Fordi de har overbevist os om, at det er sådan, det er. Ingen ændring. Hvorfor ændre?
De har vundet det argument.
De uddanner deres slags for at vinde argumentet.
Jeg leder efter Jude Fawley. Jeg tror, han arbejder her.
- Du vil finde ham rundt om hjørnet, frøken. - Tak.
Jude Fawley? Jeg er din kusine, Sue Bridehead.
Tante Drusilla skrev og fortalte mig, at du var i Christminster.
- Goddag. - Goddag.
Tag det ikke ilde op, men I ligner ikke fætter og kusine.
- Hvorfor ikke? - Du er smuk, og han har et stenansigt.
- En stor næse er et tegn på adel. - Hold op.
De har samme næser. Kig på dem.
En hver, lige i midten af deres ansigter.
- Fortæl mig noget mere om min fætter. - Han er en lærd, en sand lærd.
- Han er en synder. - Hvorfor det?
- Hvad var det, den sidste hed? - Åh, du mener Vicky.
- Nej, Florence, - Hende før Elspeth.
- Dejligt, er det ikke? - Jo, dejligt.
Intet oppe i ærmet, vel?
Åh ja! Se, det er godt, det er godt.
Jude. Jude!
Jude!
Ikke der. Det betyder ulykke. De plejede at brænde martyrer der.
- Er du overtroisk, Jude? - Nej.
Det er jeg heller ikke, men jeg synes, det er bedre at være sikker, ikke?
- Hvor skal vi hen? - Et levende sted, væk fra dette universitet.
- Men der er dejligt her. - Det er sten, det hele.
- Bygningerne, ja. Jeg mente de lærde. - Jeg talte også om de lærde.
Spis op.
- Hvor meget koster disse to? - Ti shillings.
- Du vil da ikke købe dem? - Hvorfor ikke?
- Skal jeg pakke dem ind? - Nej tak.
- Hvorfor har du pakket dem ind? - For at undgå at give min værtinde et hjerteanfald.
- Du er temmelig konfronterende. - Nej, jeg spørger mig selv, hvorfor du går i kirke.
Fordi en del af mig stadig en overtroisk, tilbagestående bondepige.
- Du mener, ligesom mig? - Jeg vidste ikke, du var en pige.
Irriterer jeg dig?
Nej.
Selv når jeg forsøger at bevise, hvor meget klogere jeg er, end du?
Det er du.
- Sig ikke det. - Hvorfor ikke?
Fordi det ikke er noget, man bør indrømme.
Hvorfor ikke, hvis det er sandt?
- Sig noget. - Jeg nyder at lytte til dig.
Catullus.
"Gud, ligesom den mand, der sidder ved hendes side...
"..som ser og fanger latteren som sagte flår mig til laser.
"Intet er tilbage af mig hver gang jeg ser hende."
Smukt.
Hvad siger loven om ægteskab mellem fætter og kusine?
Det handler ikke om det. Den siger intet om at forelske dig i dem. Ret almindeligt, hører jeg.
- Hvad mener du, Jude? - I er fætter og kusine.
Det siger du ikke.
- Sue? - Hvordan ved du det?
- Du har en kvindes hænder. - Du må du kunne gøre bedre.
- "Virolette" ikke tæller. - Har du fulgt efter mig?
Jeg kom for at sige farvel.
- Vil du ikke præsentere mig til din ven? - Det er Wilkes.
Goddag, Mr. Wilkes.
- Hvorfor rejser du? - Jeg havde et skænderi med min værtinde.
Hun fandt en af statuerne og smed den på gulvet og trampede hovedet i stykker med sin hæl.
Hun sørgede også for, at jeg mistede mit job.
- Hvor vil du hen? - Jeg ved det ikke. Jeg vil undervise et sted.
- Du kan undervise her i Christminster. - Alle i denne by er lærer, Jude.
Jeg har fået en ven, der kan hjælpe. Mr. Phillotson. Jeg var hans elev i Marygreen.
Du skal ikke bekymre dig om mig.
Jeg skulle besøge ham alligevel. Det skader ikke at spørge.
Hvorfor vil du have, jeg skal blive?
For vi har kun lige mødtes.
- Mr. Phillotson? - Ja.
Mit navn er Jude Fawley. Jeg var Deres elev i Marygreen.
Ja selvfølgelig. Det var De.
- Er De også en gammel elev? - Nej, dette er min kusine, Sue Bridehead.
Mr. Phillotson, engang viste De mig Christminster. Den dag De forlod Marygreen.
Jeg kom her på grund af Dem, Hr., for at blive en universitetsmand.
Igennem her.
Jeg opgav ideen om universitetet for længe siden.
Andre drømme har erstattet den. Jeg er meget glad for at være skoleleder.
Så er vi her.
Sue har været på udkig efter arbejde som lærer.
- Har du allerede erfaring. - Nej.
Er det meget svært at finde arbejde?
- Jeg tænker på at søge ind på et uddannelsescollege. - Det er altid en god idé.
Det jeg har brug for på denne skole, er en andetårsstuderende.
- Hvad med en lærling? - Jude!
- Er det Deres alvor at være lærer, Sue? - Ja, selvfølgelig.
Jeg er sikker på, det vil gavne jer begge.
- Jeg har ikke råd til at betale Dem meget. - Det gør ikke noget.
Okay, så.
- En gange syv? - Syv.
- To gange syv? - 14.
- Tre gange syv? - 21.
- Fire gange syv? - 28.
- Farvel, frøken. - Farvel.
Oliebjerget, Morijabjerget.
Josafadalen.
Zions by.
Golgata. Alle navne fra vores histories begyndelse.
Dette er en nøjagtig model af Jerusalem som den var på vor Herre, Jesus Kristus, tid.
Og de tog Jesus gennem disse varme, støvede, smalle gader -
Hvordan kan nogen vide, hvordan Jerusalem så ud? Jeg er sikker på han ikke gør.
Selvfølgelig gør han. Modellen er lavet efter de bedste hypotetiske kort.
Hvorfor Jerusalem? Hvorfor ikke Athen, Rom eller Alexandria?
Fordi det Jerusalem betyder for os som kristne. Det kan du da se?
- Hvorfor er du så skeptisk? - Det er jeg ikke. Jeg påpeger bare -
Jude!
- Sikke en overraskelse! - Nej, det er det ikke. Du vidste, jeg var her.
- Du har holdt øje med mig hele tiden. - Mr. Phillotson.
Jude. Deres kusine er sådan en klog pige. Hun ubarmhjertigt kritiserer alt dette.
Vær venlig ikke kalde mig en klog pige Der er for mange af os nu.
- Jeg mente ikke noget med det. - Det ved jeg, du ikke gjorde. Kom nu, Jude.
Denne nedskrevne beskyldning: "Dette er Jesus, jødernes konge."
- Han ville imponere dig. - Ikke smart gjort.
Han kan ikke være smart. Han er glad for dig.
Jeg er også glad for ham. Det betyder ikke, jeg går rundt og patroniserer ham.
Jeg føler mig slet ikke skyldig.
"Sig mig, Muse, på mange måder en mand...
"..som vandrede langt og vidt efter at han ofrede den hellige by Troja."
- Vil du kysse den for at bringe held? - Nej.
Et brev til dekanen for optagelser.
De tog det.
Vil du have en hat, Jude?
- Hvad er problemet? - Det regner.
- Gør det? - Jeg troede, du var den intelligente.
Sue!
"Sir, jeg har læst Deres brev med interesse...
"..og at dømme ud fra Deres beskrivelse af Dem selv som en arbejdende mand...
"..tror jeg, De har en langt bedre chance for succes i livet...
"..ved at blive ved Deres gesjæft end ved at skifte kurs.
"Med venlig hilsen, dekanen for optagelser."
Jeg giver ikke noget for nogen rektor, stab, leder eller pokkers magister.
Jeg ville slikke dem på deres egen jord, hvis de ville give mig en chance.
Vi lærte mere uden for bogen end i den.
- Kan du sige trosbekendelsen på latin? - Ja jeg kan. Helt bestemt.
Undskyld mig. Stille, tak, stille!
Herren i hjørnet skal øve artikler i sin tro på det latinske mål...
...til opbyggelse af dette selskab.
- Tak. - Her er din chance.
I pokkers tåber.
Hvem af jer ved, om jeg sagde det rigtigt eller ej?
Det kunne være Rottefængerens Datter på dobbelt hollandsk, for jer.
Sue! Sue!
Jude?
Jeg har drukket, Sue.
- Vil du lade mig komme ind? - Okay.
- Jeg kan gøre det. - Jude.
Du vil lære mere, end de nogensinde kan lære dig.
Jeg er sikker på det er det sidste, du ønsker at høre...
...men du behøver ikke en eksamen fra Christminster, for at gøre nogle godt i verden.
- Du skulle prøve at spise noget. - Han er for gammel til dig.
Jeg kommer med morgenmad i morgen.
Allerede færdig med arbejdet?
Hej.
Gør dig ikke til nar over hende, Jude.
Gifte dig med Arabella er det værste, du nogensinde har gjort indtil nu.
Sig ikke det.
Dine forældre kunne ikke leve sammen og det kunne Sues heller ikke.
De gjorde hinandens liv til et levende helvede og efterlod jer to så godt som forældreløse.
- De var af en anden generation. - Med den samme forbandelse over deres hoveder.
- Fawleyerne er ikke bestemt til at gifte sig. - Det er en ammestuehistorie.
Siden hvornår er du holdt op med at tro på dem?
"Kære Jude. Jeg skriver fra Melchester...
"..hvortil Mr. Phillotson og jeg er flyttet.
"Han underviser på en ny skole og jeg studerer på et uddannelsescollege.
"Reglerne her er strenge udover alle grænser og vores besøgstid er begrænsede...
"..men jeg vil gerne se dig igen."
Dine hænder er ru, Jude.
Det ville dine også være, hvis de holdt en hammer og mejsel hele dagen.
Jeg kan lide dem. Det er ædle hænder.
Hvad er der galt?
Det vil tage mig et stykke tid at vænne mig til dig igen.
- Jeg kommer her for at glemme Melchester. - Så hvor er vi?
Frankrig, Australien, Spanien, Canada, Timbuktu.
- Er det så slemt på den skole? - Ja.
Det er kun et år endnu.
Mr. Phillotson tror, han kan skaffe mig et godt job, når jeg er færdig.
- Hvordan har han det? - Han har været sådan en hjælp.
Det er jeg sikker på, han har.
- Er du nu fjollet? - Nej.
Jude?
Jeg var ikke klar over, at han havde en langsigtet interesse for din fremtid.
- Han er en ven. - Jeg er sikker på, han ikke se det på den måde.
- En gammel mand, som ham? - Han er ikke så gammel.
Det sagde du selv.
- Hvad er det? - Jeg ville ønske, du ville være mere åben over for mig.
Okay, han bad mig om at gifte sig med ham.
- Hvad sagde du? - Jeg sagde, at jeg ville tænke over det.
Undskyld, måske skulle jeg ikke have bedt dig om at besøge mig.
Jeg er ikke på besøg, jeg er flyttet til Melchester.
Jude!
Lad mig komme ind.
De låste mig inde for at være ude med dig, så jeg sprang ud af vinduet...
...og krydsede den dybeste flod i England, og her er jeg.
Jeg kan ikke få varmen.
- Jeg vil låne noget tøj af værtinde. - Gør det ikke, for Guds skyld!
Så må du have noget af mit på.
- Hvad med den? - Den er nok for lille.
Jeg vil vente udenfor.
- Jeg bragte dig nogle brændevin. - Ingen glas?
- I skabet. Jeg må vaske dem. - Bare rolig, jeg drikker det som en mand.
- Hvad vil de sige på skolen? - Jeg er ligeglad.
- Jeg går tilbage, så snart det er tørt. - Det er sent.
Du kunne blive her i nat.
Jeg ville ønske, jeg kunne få varmen.
- Tak, Jude. - For hvad?
For at være her.
- Jeg er glad for du kom til mig. - Der er ingen andre.
Jeg burde lade dig sove.
Ja.
Jeg kunne ikke sove.
Hvorfor kigger du sådan på mig?
- Skræmmer det dig? - Nej, jeg er ikke bange for nogen mand.
Hvorfor ikke?
Fordi ingen vil røre en kvinde medmindre hun inviterer ham.
Indtil hun med et blik eller et smil siger, "Kom", er han altid bange.
Hvis du aldrig sige det eller lader det ses, kommer han aldrig.
Du tilhører det tilbageholdende køn.
Skal jeg prøve igen...
...at lukke mine øjne og falde i søvn?
God morgen, Jude.
Morgen.
- Kan vi snakke? - Ja.
- Er det om at hun løb væk fra skolen? - Og kom til dig den aften.
Der har været rygter. Hun er blevet fordrevet fra skolen på grund af dem.
- Det er ikke fair. - Jude.
Jeg ønsker at være i stand til at forsvare hende mod skandale. Jeg må vide, hvad der skete.
Intet skete.
- Er det sandheden? - Så hjælpe mig Gud.
Hun boede hos mig, men som en kusine.
Så må vi begge hjælpe hende nu.
- Hej. - Hej.
- Har du været på skolen? - Ja. De vil ikke tage mig tilbage.
De tror, du og jeg har en form for affære.
De har foreslog endda jeg gifte mig med dig af hensyn til mit rygte.
- Jeg traf hr. Phillotson i dag. Han sagde, han ville hjælpe. - Jeg ønsker ikke hans hjælp.
Han var ivrig. Han bekymrer sig meget for dig.
Det ved jeg.
- Jeg har aldrig fortalt dig om min fortid. - Så fortæl mig om den.
Jeg er gift, Sue.
Jeg har ikke set hende i årevis, men jeg er stadig gift.
Hvorfor fortæller du mig det?
Fordi det er den eneste hindring.
Hindring for hvad? Jeg elsker dig ikke! Jeg vil ikke at være din kone!
Du er vores nærmeste fælles ven, Jude.
Vi mente, du burde være den første til at vide det.
Richard bedt mig om at gifte sig med ham, og jeg sagde ja.
Det er vidunderligt. Tillykke. Jeg er meget glad på dine vegne.
Det er vi også.
- Hvornår har du beslutter dig? - Jeg har spurgt Sue i flere måneder nu.
Denne gang var det hendes idé.
- Jeg ved, det er den rigtige beslutning. - Jude hjalp mig med at finde ud af det.
Det ved jeg. Jeg håber, at min kusine vil gøre Dem meget lykkelig, hr. Phillotson.
Jude, jeg har noget at spørge dig om.
Vil du give mig væk? Jeg har ingen anden familie her.
Selvfølgelig vil jeg give dig væk.
Af hele mit hjerte.
Er du klar med det endnu? Skynd dig så.
Du er "faderen", ved du.
Det kalder man den mand, der giver én væk.
Var det sådan der, da du blev gift?
- Kan jeg skaffe Dem en drink, hr.? - Tak, Arabella. Jeg vil have en pint og en whisky.
- Skulle du ikke være en Christminstermand? - Skulle du ikke være i Australien?
Byttepenge, Arabella.
Han er på huset.
- Hvem er det, Bella? - Det er bare min mand.
Kan jeg få en pint nu, tak?
Skål!
Du ved, jeg sagde, jeg var gravid, da vi blev gift?
Jude?
Jeg mødte én i Sydney.
Jeg har ikke fortalt ham om os.
Det var ikke pænt som vores bryllup.
Hun vil finde mig liggende her så stille som Lazarus.
Og så vil jeg pludselig åbne mine øjne.
Sue Bridehead, dit lille fjols.
Jeg vil sige det lige ud.
Du vil fortryde dette ægteskab så meget som den okse af en fætter fortrød sit.
Græder du over mig - eller over din dyrebare Sue?
Din dosmer.
"Herre, forbarm dig over os.
"Almægtige Gud, hos hvem de bortgåedes ånder bor. Herre...
"..med hvem de trofastes sjæle, efter de har aflagt byrden af kødet...
"..lever i glæde og lykke. Vi giver dig en hjertelig tak, for at det har behaget dig...
"..at bringe denne, vores søster, ud af denne syndige verdens elendighed.
"Bedende om, at det måtte behage dig i din nådige godhed.
"Snart at fuldføre din vilje og at fremskynde dit Rige...
"..så at vi med alle dem, der er bortgåede i den sande tro, dit hellige navn..
"...må få vores perfekte fuldbyrdelse og lyksalighed, både i krop og sjæl...
"..i din evige herlighed, gennem Jesus Kristus, vor Herre."
- Hvor længe bliver du? - Kun i aften. Jeg må tilbage i morgen.
- Jeg ville ønske, jeg havde set hende, før hun døde. - Hun havde også håbet at se dig.
- Hvad sagde hun? - At vi begge var dårlige ægtemænd og hustruer.
Det burde ikke være lovligt at sætte den slags fælder.
- Vækkede det dig? - Jeg var allerede vågen.
- Hvorfor? - Jeg tænkte.
På hvad?
Det ved jeg ikke.
"Kæreste Jude, jeg skulle aldrig har skrevet dette brev...
"..og jeg beder dig om ikke at svare.
"Richard og jeg er mand og kone.
"Intet kan ændre det.
"Ikke din frustration...
"..eller min fortrydelser.
"Prøv at glemme mig."
- Jude? - Hvordan ved du det?
Du har en mands hænder.
- Fik du mit brev? - Ja, men jeg har aldrig åbnet det.
Bare rolig, jeg er ikke flyttet til Shaston denne gang.
- Du siger det, som om du har opgivet mig. - Kan du bebrejde mig det?
Jeg er her, er jeg ikke?
Lov mig, at du vil aldrig holder op med at prøve, Jude.
- Det må lyde forfærdeligt. - Ja, det gør det.
Vil du love mig det?
Jeg kan ikke lade være.
Jude?
- Sue fortalte mig ikke, at du kom. - Jeg vidste det ikke.
Det er en vidunderlig overraskelse for os begge. Hvor længe bliver du?
Mit tog går om en time.
Sue får næppe en chance for at se dig.
Måske du kan overtale Jude til at blive.
- Hvordan er skolen i Marygreen? - Det samme.
Stadig det ene klasseværelse?
Samme pulte.
- Er alt i orden, Jude? - Ja.
- Godnat, da. - Godnat.
Sue?
- Hvad laver du? - Hvad er der galt med mig, Jude?
Intet.
"Når jeg ser uret, som viser tiden...
"..og ser den modige dags sol og skrækkelige nat. Når jeg skuer...
"..sommerens grønt pyntet op i bundter...
"..båret på båre med hvidt og strittende skæg."
Jeg har en kone jeg elsker, der ikke blot ikke elsker mig, men jeg afskyede hende.
Og her til morgen...
...spurgte hun mig, om hun kunne forlade mig for at leve med dig.
- Jeg vil ikke modsætte mig det, hvis det er det du ønsker. - Det er det.
Jeg har altid bemærket noget usædvanligt mellem jer to.
Jeg vedblev at sige til mig, det var fordi I var fætter og kusine, men det er mere end det.
Nogle gange tror jeg, I er én person delt i to.
Du vidste hele tiden hun gjorde fejl i at gifte sig mig.
- Ja. - Men du gjorde intet for at stoppe os.
Nej.
Heller ikke jeg.
- Jeg vil se efter, om du har glemt noget. - Det tror jeg ikke, jeg har, tak.
- Hvad tid går toget, Jude? - Om fem minutter.
Farvel, Richard.
Farvel.
Ja!
Jude! Jude!
Jeg er kommet med din mad.
National lovgivning burde tage højde for forskellige temperamenter.
Jeg ville måske at leve med en mand, men kun som en ven.
- Det ville ikke være fair over for manden. - Fordi der er ingen fortilfælde er.
- Hans stolthed bliver såret. - Men du vil giftes med én, du elsker.
Hvorfor skal folk fortælles at elske hinanden af en anden? Det er sådan alle ægteskaber er.
- Et regeringsstempel. En tilladelse til at elske. - Hvis vi kunne, ville du så giftes?
Jeg ville løbe skrigende bort, hvis du kom med et stykke papir, som tvang mig til at elske dig.
Åh, tak!
- Drik op. - Åh, endnu et forsøg. Endnu et forsøg.
Drik op, drikke, drikke op.
Du elsker det, din løgner.
- Hvad? - Hvad er der galt?
Rør mig ikke sådan.
- Det er bare kærlighed. - Skubber det dig til noget andet?
Noget andet? Hvad noget andet?
Jeg tror, ingen af os kender betydningen af det.
Undskyld. Jeg vil bare gerne have det hele skal være perfekt mellem os.
Jeg er ikke klar, Jude.
- Forstår du? - Jeg vil forsøge.
Hvad skriver du?
Det, hans kone ønsker.
- Te. - Tak.
"Her ligger min mand, Peter Porter, alder 51.
"Han pinte mig, han snød mig og han brugte alle vores penge på øl."
- Han er død, Sue. - Han kan ikke høre mig.
Sig, at jeg vil have hans gravsten klar om en time.
Arabella?
Undskyld jeg kommer her, Jude. Jeg har ikke lyst til det.
- Jeg er i knibe. Jeg må tale med dig. - Hvad er der galt?
Jeg vil ikke lave problemer for dig. Kan vi tale et andet sted?
- Okay. - Jeg bor på Kings Head.
- Det var Arabella. Hun vil tale med mig. - Kan hun ikke tale udenfor?
- Hun vil have mig til at gå med til et hotel - Det er bekvemt.
- Sue, jeg er nødt til at hjælpe hende. - Hvorfor? Hun er ikke din kone.
Hun vil give dig, hvad du ønsker.
Kan du ikke se, hvad hun laver? Hun vil have dig tilbage.
Men vil du have mig?
Ja.
Luk dine øjne.
- Du behøver ikke at gøre dette. - Jeg vil gerne.
Men du er nødt til at hjælpe mig. Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Jeg lader bare som om.
- Snakker jeg for meget? - Nej.
- Jeg gør det hele forkert, gør jeg ikke? - Nej.
- Jeg er intellektualiserende. - Nej, du er ikke.
Kys mig, før jeg begynder at tale igen.
Du virker tilfreds med dig selv.
Jeg laver din bacon og pølse og æg.
- Hvorfor? - Fordi du tror, du fortjener det.
Der er et brev til dig på bordet.
- Skal du ikke åbne det? - Jeg vil læse det senere.
Jude, jeg ved hvem det er fra.
"Kæreste Jude, Jeg skriver med denne nyhed...
"..da jeg aldrig fik chancen til at fortælle dig den ansigt til ansigt.
"En dreng blev født af vores ægteskab otte måneder efter jeg forlod dig.
"Indtil nu har han været hos mine forældre i Sydney...
"..men de har ikke længere råd til at beholde ham, og jeg har heller ikke.
"Jeg opkaldte ham efter dig."
Er du Jude Fawley?
Ja, sir.
Dette er din far. Mit navn er Sue. Det er rart at møde dig.
- Hvordan var din rejse? - Fin, tak.
- Skal jeg bære det? - Ja.
Det er sandt, hvad Arabella siger.
Han er din. Jeg kan se dig i ham.
Men den anden halvdel er hendes.
- Du vil beskytte mig, ikke? - Hvis jeg kan.
Kan du tro dine egne øjne? Er verden virkelig, som den synes?
Jeg kan se dig smile, overbevist om, at intet kan overraske dig længere. Du har set det hele.
Nå, i aften vil jeg overraske dig.
Jeg vil vise dig vidundere.
Jeg vil vise dig en verden, du kun har et glimt af i din mørkeste drømme.
Ud af den blå luft, kommer de rædsler!
Ikke meget længere nu.
Er du okay?
Det er ikke noget at være bange for. Kom her.
- Nej, baby, græd ikke. - Juey, kan du hjælpe mig?
Kan du hjælpe mig? Hold baby for mig.
Støt hendes hoved.
Se, jeg har babyen.
Vær forsigtig.
Morgen.
Jude, må jeg få et ord?
- Hvem er de? - Far skal tale med dem.
Arbejdet går fint.
Jude, jeg er ked af det. Jeg er nødt til at få en anden til at afslutte det for dig.
- Hvorfor? - Nogle af sognebørnene har klaget.
- Over hvad? - Du har aldrig fortalt os, at I ikke var gift.
Jeg har aldrig forstået, at det var en nødvendig kvalifikation for en stenhugger.
Jeg vil selvfølgelig betale dig for ugens arbejde.
Jeg er ked af det, Jude.
Seks shillings. Ja, frue, syv shillings. Får hun dem?
Ja, hun gør. Tak, frue.
Vi har et par kaniner. Sort og hvid. Hvis du ser bort fra skindet, er de ens.
De vil blive en meget flot søndagsfrokost for nogen.
Kom nu. Fire pence, fem pence. Syv pence til herren derude.
Det vil være sådan overalt, hvor vi kommer, så snart folk finder ud af, at vi ikke er gift.
Vi vil fortsætte.
Vi flytter til et sted, hvor ingen kender os.
Hvis de finder ud af det, går vi videre igen, og igen og igen...
...så lang tid det tager for verden at ændre sig.
Vi har gjort noget forkert, Sue. Du er den, der lærte mig det.
Juey.
- Juey! - Juey!
Pas godt på din søster.
Goddag, fru Fawley. Arabella Wilkinson.
- Du ser syg ud, Jude. - Tak.
Der er endda gavle og små vinduer. Hvor sødt.
Du spekulerer stadigt på Christminster.
- Hvordan har du det? - Okay.
Min mand døde og efterlod mig alt.
- Hvad vil du have? - Åh, jeg tror, jeg vil have et helt kollegium.
Som var det kollegium, som nægtede dig, Jude? Godt, jeg skal ikke lige have det.
Du var sådan en stolt mand, Jude.
Jude.
Hej.
- Kan du ikke genkende din mor? - Ja.
- Jeg købte dig noget kage. Vil du have noget? - Nej, tak.
- Jeg tror, din lillesøster vil gerne have nogle. - Hun er for lille.
Men du er stor. Hvor gammel er du nu?
Otte.
Otte år, tre måneder og seks dage.
Jeg husker det nøje.
Otte var min foretrukne alder.
- Jeg vil vædde på, du ønsker at være ni? - Ja.
- Hey, er du gift endnu? - Nej.
- Er det okay, hvis jeg kysser dig, så? - Ja.
Du er en god dreng, Jude.
Hvad er der?
Jeg må tilbage til Christminster.
- Fordi Arabella sårer din stolthed? - Fordi jeg har stadig én.
Kragen fløj over bushen. Kragen fløj over bushen.
Hvad tror du han så?
- Gæt hvem? - Jeg kender den stemme alle steder. Onkel Joe.
Jim! Løft rumpen. Kom herover. Jeg har fundet vejlederen fra St. Slums College i Christminster.
Hey, hey! Kan du stadig sige Apostlens trosbekendelse på latin, Jude.
"Credo i Unum Deum, Patrem omnipotentem."
Se på dig, Jude. Hvad har du gjort ved dig selv?
Han har fået sig flere munde at mætte.
- Du husker mine venner, gør du ikke? - Jo, selvfølgelig.
Så fætre og kusiner bliver gift.
- Min ældste, lille Jude. - Åh, hvad er der galt med dig, lille mand?
- Han er træt. - Intet.
Vi har kigget efter dig i paraden hvert år.
Vi troede aldrig, vi ville finde dig i mængden.
Tingene viste sig anderledes.
- Ingen fortrydelser, håber jeg? - Nogle.
Det er et svært spørgsmål at besvare for enhver mand.
At følge sine drømme uanset hvad, eller langsomt give efter og lade livet lede sig, hvor det vil.
Og der er du?
Det ved jeg ikke.
Da jeg først kom her til Christminster, havde jeg en pæn samling af faste meninger.
Jo længere jeg kommer, jo mindre sikker er jeg på noget.
Hørt, hørt.
"Hvem ved, hvad der er godt for mennesket i dette liv?
"Og hvem kan fortælle en mand, hvad skal komme efter ham under Solen?"
- Vi leder efter et sted at bo. - Vi tager ikke børn.
- Vi leder efter et sted at bo. - Nej, jeg er ked af det. Ingen plads.
- Vi leder efter et sted at bo. - Hvor mange børn er der?
To børn og en baby.
- Jeg har et værelse. - Tak, tak.
Juey, Lizzy, komme op.
Jeg vil søge arbejde i morgen.
- Hvordan kunne de vide det? - Hun spurgte, om vi var gift.
- Du sagde, at vi ikke var? - Jeg kunne ikke lyve.
Det er ikke noget at skamme sig over. Jeg vil ikke skjule det for nogen.
Den er åben.
Jeg er ked af det. Min mand er ikke glad for at der er børn her.
- Vi kan ikke tage af sted nu, ikke i denne regn. - Jeg ved det. Det sagde jeg til ham.
- En overnatning er fin. - Men vi blev enige om en uge.
Mange tak. Vi vil kigge efter nye logi straks i morgenen.
- Hvorfor giver du efter? - Hvad forskel gør det?
Sshhh, næsten færdig.
Jeg elsker dette sted...
...selv om jeg ved, det ser ned på folk som mig.
Den selvlærte, den alt for fastlagte.
Det tager to eller tre generationer til at gøre, som jeg forsøgte at gøre i én.
Du er stadig Joseph, drømmeren af drømme.
Og den tragiske Don Quixote.
Nogle gange er du en St. Stephan...
...der ser himlen åbne sig, selv når de stener ham.
Jeg kan ikke sove.
- Kom og sove med os. - Er det på grund af mig, at vi er nødt til at rejse?
Nej, Juey - fordi vi er for mange.
Der er ikke plads nok. Gå i seng nu.
Gå i seng. Gå i seng!
Jeg vil gå ind og snakke med ham.
- Hvad laver du? - Ser dem sove.
De elsker dig meget, Juey.
Du er deres ældre bror.
Hvis de ser dig ked af det, får de det også skidt.
Du skal være stærk for dem.
Hvis der er for mange børn i verden, hvorfor får folk så flere?
Det ved jeg ikke.
Fordi de elsker hinanden...
...eller fordi de ikke tænker.
Det sker bare.
Mor sagde, at der var for mange af os.
Hun mente ikke dig.
Der er ikke nok af dig.
Er du klar til at gå i seng?
Kom nu.
Godnat, min dreng.
Jeg vil gerne købe mig en kjole med blomster, flæser og silkebånd. Og jeg har brug for en hat.
- Selvfølgelig gør du det. - Med eksotiske blomster, der vokser ud af det.
Åh, Jude. Vi kunne købe - Vi kunne købe tøj.
Vi kunne købe alt, hvad vi ønskede.
- Juey kunne komme i skole. - Det kunne vi.
- Kan jeg fortælle ham det? - Ja, fortæl du ham det.
Jeg vil fortælle ham det. Jeg vil fortælle ham det!
Sshh, de skal sove.
Hvad er der?
"For vi er skabt som et skuespil for verden, og for engle og mænd.
"Selv i denne stund lider vi både sult og tørst, og de er nøgne og forslåede...
"..og har ingen fast tilholdssted.
"Forhånet, vi velsigner. Forfulgte, vi lider.
"Bagtalte, vi bønfalder.
"Vi er skabt som verdens smuds, og er alle tings udskud indtil denne dag.
"Jeg skriver ikke disse ting for at skamme jer, men for at advare jer, som mine elskede sønner"
Skal vi gå?
- Sue? - Jeg vil være hos mine børn.
Jeg vil vente på dig ved lågen.
Jeg skulle have holdt ham selv.
Intet af dette ville have nogensinde være sket.
Hvis jeg var kommet tilbage til dig -
Hvis -
- Hvis - - Arabella, stop.
Jeg har tænkt over det.
- Har du nogensinde det? - Nej.
Det var ikke din skyld, Jude.
- Hvorfor vil du ikke se på mig? - Fordi det er forkert.
Vi må straffes.
Er vi ikke blevet straffet nok?
Vores kærlighed er forkert.
Det er derfor børnene døde.
Vi trodsede Ham, og nu straffer Han os.
- Hvem? - Gud.
Gud har intet med det at gøre. Du af alle mennesker ved det.
- Jeg tog fejl. - Og nu kan du i denne tilstand se klart?
- Jeg forsøger at forklare tingene. - Der er intet at forklare.
- Det var en ulykke. - Det var dommen.
Over hvad?
Hvorfor taler du sådan?
Vi har gjort noget galt.
”For vi er skabt som et skuespil for verden, og for engle og mænd”
Sue.
- Sue, hvor skal du hen? - Dit barn dræbte mine.
- Dit barn dræbte mine babyer. - Sue, tak.
Hvordan kan jeg se på dig? Hvordan kan jeg leve med dig?
Tror du på Gud? Det tror du, ja.
Hvor mange gange i livet er du ikke kommet til en gudstjeneste? Hvorfor?
Hvad læser du i øjeblikket?
- Hvad vil du med mig? - Kom hjem.
- Du ser ikke min dårligdom. - Jo, det gør jeg.
Du får mig til at hade kristendommen og Gud og alt, der har bragt dig til dette stade.
- Det er rigtigt, at jeg lider. - Det er forkert.
At en kvinde som du skulle opgive ævred og nedbryde sig selv -
Tal ikke sådan til mig!
- Jeg er ked af det. - Det gør ikke noget.
- Hør på mig. - Kom hjem.
Nej, jeg kan ikke.
- Det er okay, Jude. Jeg ved, hvad jeg skal gøre. - Vi vil tale om det i morgen.
Jeg er nødt til at gå tilbage til Richard i morgenen.
- Du må også gå. Skriv til Arabella og bed hende - - De betyder ingenting for os.
- Vi er stadig gift. - Du og jeg er gift!
Men ikke i Himlen, ikke i denne kirke! Jeg giftede mig med Richard i en kirke, Jude.
- Jeg vil gå tilbage til ham. - Betyder han noget for dig? Elsker du ham?
- Jeg vil lære at elske ham. - Nej. Hvordan kan du det, Sue?
Du elsker mig, Sue!
Sig det, Sue.
Sig det. Sig det. Sig det.
Jeg elsker dig ikke mere.
Jeg vil bede for os, Jude.
Ikke for mig.
- Hvordan har du det? - Okay.
- Du ser godt ud. - Gør jeg?
- Hvor bor du nu? - Ret langt væk.
- Vil du ikke fortælle mig hvor? - Du ville ikke vide, hvor det er.
- Jeg må hellere gå. - Jeg vil følge dig.
Jeg vil ikke holde op med at prøve. Det lovede jeg dig.
- Jude. - Elsker du mig?
Elsker du mig stadig?
Jeg vil ikke komme igen, hvis det er det du vil, men jeg må vide det.
Du har altid vidst det.
Sue, kom med mig.
Nej, Jude.
Vi er mand og kone, hvis to personer nogensinde var det på denne jord!
Dansk oversættelse: Thomas Richardt