Mellom to ledende familier i Verona, hvor handlingen er lagt, -
- er det igjen brutt ut kamper, -
- og borgerkrig beflekker borgerånd.
I to fiendtlige slekter er det født et kjærestepar med dårlig astrologi.
Det går dem ille, og de dør. Men de tar krigen med i graven.
Det var kjærlighet til døden.
Den lange striden mellom slektene var ikke over før de unge var borte.
Vi bringer hendelsene her.
I DET SKJØNNE VERONA
Mellom to ledende familier i Verona, hvor handlingen er lagt, -
- er det igjen brutt ut kamper, -
- og borgerkrig beflekker borgerånd.
I to fiendtlige slekter er det født et kjærestepar som tar sitt liv.
Julies far
Julies mor
Romeos far
Romeos mor
Kaptein Prince Politisjef
Guvernørens sønn
Romeos venn
bikkja fra Capulet provoserer meg!
- Bæsjen på gata! - Kong Urinal!
GUTTA MONTAGUE
Reist for fremtiden av MONTAGUE Bygg.
- Det er sjefene som krangler. - Og vi, de ansatte!
GUTTA CAPULET
Splitt og skrev, slit og strev...!
Og jeg er et deilig stykke kjøtt!
En fra Capulet
- Der kommer Huset Capulet. - Provoser, jeg bakker opp.
Bø!
Jeg biter tommelen til dem. Det er en skam hvis de tåler det.
Gå på, jeg skal bakke opp.
- biter du tommelen til oss? - Jeg biter.
Er det til oss du biter?
- Har vi loven med oss? - Nel!
Nel, det er ikke til deg. Men jeg biter tommelen.
- Provoserer du? - Nei!
Men jeg kan stille opp. Min sjef er like god som din.
Ikke bedre?
- Der kommer slekta. Si "bedre"! - Jo, bedre.
Løgn! Trekk, om dere er menn.
Stans, dere vet ikke hva dere gjør!
Stikk SWORDen i slira!
Hell olje på din ild! PHOENIX oljeselskap
Kattefyrsten, Julies fetter
Trekker du mot slike, mot får uten hyrde?
Se hit, Benvolio, og se din død!
Jeg ønsker bare fred.
Stikk SWORDen i slira, eller hjelp meg å skille dem!
Fred?
Jeg hater det ordet.
Slik jeg hater helvete, alle Montague'er...
- Og deg! - Bang, bang!
Kom hit!
Det er igjen brutt ut kamper.
- Gi meg min LONGSWORD! - Nel, du skal ikke søke fiender.
Opprørske typer, fredens fiender, kast deres våpen fra dere!
Kast våpen fra blodige hender, ellers er straffen pinefull tortur!
Tre ganger har et ord fra dere, Capulet og Montague, -
- vakt opptøyer og gatekamp i byen.
Hvis freden brytes nok en gang, skal dere få bøte med livet.
Vet noen hvor Romeo er i dag? Jeg er glad han ikke var med på dette.
I Fikenlunden så jeg ham i dag, han gikk en tidlig morgentur.
Der har de sett ham mang en morgen, hans tårer blander seg med duggen.
Han kommer hjem så tung til sinns, skyr lyset, sitter på sitt rom, -
- stenger vinduer, låser dagen ute og skaper seg en kunstig natt.
Så hvorfor? Kjærlighet, men kamp hat, men kjærlighet.
Alt av intet i den første skapelse.
Tungt, men lett. Fjollet, men alvor.
Et vanskapt kaos i velskapt form.
Mørkt og illevarslende kan dette bli...
- Hvis ikke ondet tas ved roten. - Så slipp meg ut.
- Jeg spør, og får nok vite hva. - Da, frue, får vi dra.
- God morgen, fetter. - Er dagen så ung?
- Helt nyslått. - Triste timer virker lange.
- Var det min far? - Det var.
- Og hvilken sorg gjør timen lang? - Jeg savner en som gjør den kort.
- Forelsket? - Ikke elsket der jeg elsker.
At kjærlighet, så mild å se, kan bli så harsk og hard å nå!
At kjærlighet, som jo er blind, kan uten øyne finne veien inn!
Hvor skal vi spise?
En rasende mann er aldri på vakt. Loven har ikke vært død...
Å nei, hva er det nå for styr? Forresten var det nok som før.
Det gjelder hat, men enda mer å elske.
Så hvorfor? Kjærlighet, men kamp! Hat, men kjærlighet. Alt av intet.
Tungt, men lett. Fjollet, men alvor. Et vanskapt kaos i velskapt form.
En fjær av bly!
- Ler du ikke? - Jeg vil heller gråte.
- Av hva, du godhjertede? - Av ditt gode hjertes tyngsel.
Jeg blir med! Hvis du går fra meg slik, gjør du meg galt...
Montague er også truet med straff. Og menn i vår alder kan holde fred.
Dere er begge fremtredende menn og har levd for lenge i strid.
- Men hva svarer du til min bønn? - Det samme som jeg har sagt før.
Mitt barn er ennå fremmed i verden. To somrer til, så kan hun stå brud.
- Det har vært yngre, lykkelige mødre. - De visner fort som blomstrer tidlig.
Jeg gir en fest i kveld.
Kom dit, og se friskt nyutsprungne kvinner, som gjør nattehimlen lys.
Hør alt, se alt, ta den som byr de beste fordeler!
- Si meg på alvor, hvem elsker du? - På alvor elsker jeg en kvinne.
- Jeg siktet godt da jeg sa elsker. - I blinken! Jeg elsker stort.
En stor blink er lett å treffe.
Der tar du fell. Hun rammes ikke av Cupids pil.
Hun lokker ikke glupske øyne på seg, hun åpner ikke fang for røde gull.
- Har hun sverget hun vil leve kysk? - Hun sparer for å miste det hun har.
- Bare glem henne! - Lær meg å glemme!
Sett øynene fri, se på andre!
- Er du gal? - Nel, men mer ufri enn de gale.
Fengslet, uten mat, pisket, plaget.
God dag, gode mann.
UTEN LAPP, INGEN SKYTER
- Rike Capulet holder fest. - Pene folk samles.
Signor Placentio med frue og barn...
Enkefruen av Utruvio og hennes niese Rosalin...
På festen kommer Rosalin, som du elsker, og alle byens skjønnheter.
Hvis du ikke er en Montague, så kom og tøm en pokal!
Gå dit, og mål henne mot andre! Din svane skal bli rene kråka.
Jeg går, men ikke for kråkene. Jeg skal nyte hennes herlighet.
Julie...!
Julie, Julie, Julie!
Amme!
- Hvor er min datter? Hent henne! - Jeg har bedt henne komme.
Julie!
Frue, jeg er her. Hva er din vilje?
La oss være, vi må snakke fortrolig.
Nel, kom tilbake! Det er noe du må høre.
- Min datter er i en vakker alder. - Du var den vakreste jeg har ammet.
selv var jeg mor i den alderen.
Nå er du gifteferdig. Så, kort sagt...
Den tapre Paris søker din kjærlighet.
Og for en mann! Den rene voksfiguren er han.
- Verona eler ingen blomst som ham. - Han er en blomst, rene blomsten.
I aften ser du ham på festen. Les nå i Paris' trekk og finn glede!
glede skrevet med skjønnhetens penn. En kostelig, ubunden elskovsbok!
Får den bare omslag, er den ferdig. Du skal få del i alt han eier...
- For du har ham, og er intet mindre. - Større. Kvinner vokser på menn.
- Svar fort! Kan du like Paris? - Jeg skal se, og se hva jeg kan si.
Men jeg vil ikke sende blikket lenger enn du gir øyet lov å se.
- Frue, gjestene er her. - Gå! Vi følger deg.
Julie!
Gå, pike, søk glade netter for glade dager.
FIKENLUNDEN
Din oppstasa dritt, dø som tigger!
Innbydelse til kostymefest MERCUTIO & VENNER
- Romeo, du må danse. - Nei, ikke jeg.
Du har dansesko med lette såler, jeg har en sjel av bly.
Du elsker. Lån Cupids vinger, og dra med ham på felles ferd!
- Jeg synker under Cupids byrde. - Du selv er tung, og han er svak.
Er kjærligheten svak? Den er hard og stikker som en torn.
Hvis den er hard, vær hard mot den! Stikk igjen, legg kjæresten på rygg.
alle mann på beina!
- Det er ikke klokt å gå. - Hvorfor ikke?
- Jeg hadde en drøm. - Jeg også.
- Hva drømte du? - At drømmer lyver.
- Det hender de drømmer sant. - Har dronning Mab besøkt deg!
Hun er alvenes jordmor, ikke større enn en agat -
- på en rådsherres finger. Hun kjører med små midder -
- over nesa på folk når de sover. Vogna er en tom hasselnøtt, -
- vognmannen er en liten grå mygg. Og så galopperer hun hver natt -
- rundt i hjernen på den som elsker. Og da drømmer de om kjærlighet.
Eller fingrene til advokatene, som drømmer om honorarene.
Hun kjører over halsen på soldaten, så han drømmer om å kutte struper.
Han blir så redd, banner en bønn og sovner igjen.
Det er den kjerringa, når jentene ligger på rygg, -
- som trykker på og lærer dem no'n triks, -
- så de blir gode kvinnfolk. Det er hun, det er hun!
Fred, min Mercutio, fred. Du prater bare tomt.
Sant.
Jeg snakker om drømmer, en ørkesløs hjernes barn, -
- avlet av den tomme fantasi, like tom som luften -
- og mer ustadig enn en vind som frir til nordens frosne barm, -
- men drives prustende bort og snur mot sydens duggdråpeland.
Den vinden blåser oss bort fra oss. Maten er klar, vi kommer for sent.
For tidlig, er jeg redd. Jeg aner at stjernene har lagt en plan -
- som åpner nå, med denne nattens løyer, -
- og setter slutt for dette usle livet i mitt bryst -
- med en ond og brå død.
Men han som styrer min kurs, må sette mitt sell.
Kom, lystne herrer!
FESTEN BEGYNNER
HOS CAPULET
Dop går kjapt...
Jeg har sett den dagen da jeg kunne hviske søtt og godt i en dames øre.
Frøken, din mor kaller på deg.
- vil du nå avslå å danse? - For en mann, unge dame!
Våger den slaven å komme hit og gjøre narr av vår høytid?
Ved min slekt og vår ære, det er ingen synd å slå ham død.
- Hva, hvorfor stormer du så? - Det er Romeo Montague, vår fiende.
Er det Romeo? Vær fornøyd, la ham i fred.
Ikke for all byens rikdom vil jeg vanære ham her i mitt hus.
- Vis tålmod, bry deg ikke om ham. - Jeg vil ikke tåle ham.
Han skal bli tålt.
Så, lille mester, jeg har sagt det.
- Det er en skam. - Lage opptøyer blant mine gjester?
Har mitt hjerte elsket før nå? Forsverg det, mitt syn!
For jeg har aldri sett sann skjønnhet før i denne kveld.
Om jeg besudler denne helligdom med en uverdig hånd, er boten den:
Min munn, som skamfull pilegrim, vil slette synden ut med ømme kyss.
God pilegrim, nå krenker du din hånd, som ter seg fromt og sømmelig i det.
Et helgenblide har en hånd å kysse,I og hånd i hånd er pilegrimers kyss.
- Men pilegrimer har vel også munn? - Som de skal bruke i sin bønn.
Så gi min munn det hånden fikk, det ber den om, før troen svinner.
- En helgen står i ro, men lytter. - Så stå i ro, og gi meg bønnesvar.
Dave...!
- Så tok din munn min synd fra meg. - Da har min munn den synd den tok.
Synd fra min munn? Å, søte synd, få den igjen!
Du kysser etter bok.
Julie...!
Frøkenens mor spør etter henne. Kom så, vi må gå.
Er hun en Capulet...?
Han heter Romeo og er en Montague. Din store fiendes eneste sønn.
- Nå går vi, nå er leken best. - Ja, det er det jeg frykter mest.
Min ene kjærlighet, mitt ene hat. For tidlig ukjent, kjent for sent.
Et dårlig varsel for min kjærlighet at jeg må elske den vi hater mest.
Jeg trekker meg tilbake. Men dette, som var lystig nå, -
- skal han få angre blttert på.
slipp meg av!
galning, lidenskap, elsker!
Jeg besverger deg ved Rosalins klare øyne, hennes panne og munn!
Ved hennes lille fot, rette ben og skjelvende lår!
Å, Romeo! Hun skulle vært sprukken som et råttent eple og du pære stiv!
Han ler av arret, som aldri kjente sår.
God natt! Jeg vil til dragsenga. Her i feltsenga er det for kaldt.
Vær stille...! Men hvorfor lyser det i vinduet?
Det er i øst, så da er Julie solen.
Stig opp, du sol, og slokk den onde måne -
- som alt er syk og blek av sorg, for du er vakrere i alt enn den.
Vær ikke kysk og kald som månen!
For månens gammeljomfrudrakt er grønn av sjalusi. Så kast den av!
Der er hun, den jeg elsker. Tenk om hun hadde visst det!
Å, stakkars meg...
Hun sa noe! Si mer, min engel!
Romeo, hvorfor må du være Romeo?
Fornekt din far, bytt navn! Og jeg må heller ikke hete Capulet.
skal jeg lytte mer, Eller skal jeg svare?
Det er jo navnet som er fienden. Du er først deg selv, og så en Montague.
Hva er Montague? Ikke en hånd, ikke fot, ikke arm, ikke hode...
Og ikke en annen del på en mann... Å, vær et annet navn!
Hva er et navn? En rose ville dufte likedan om vi ga den et annet navn.
Så selv om Romeo ikke het Romeo, ville han være like fullkommen, -
- for det ligger ikke i navnet.
Romeo, få vekk det navnet, som ikke er en del av deg.
- Og ta i stedet hele meg... - Jeg tar deg på ditt ord.
- Er ikke du Romeo, en Montague? - Nei, ikke hvis du har imot det.
Hvordan kom du deg hit, hvorfor? Murene er høye å klatre over.
- Og dette er et farlig sted for deg. - Jeg fløy på kjærlighetens vinger.
For murer stanser ikke kjærligheten. Den våger det den kan.
Så din slekt kan ikke stanse meg.
Hvis de ser deg, dreper de deg.
Jeg skjuler meg i nattens kappe. Men hvis du ikke elsker meg, -
- da vil jeg de skal finne meg. Heller dø for deres hat -
- enn leve uten din kjærlighet.
Natten er en maske for meg, vet du. Ellers rødmet jeg av skam for deg.
Jeg skulle gjerne blitt formell, meget gjerne nektet alt jeg sa.
Men ikke bry seg nå! elsker du meg?
Du sier ja, og jeg ber deg sverge. Men du kan sverge falsk.
Så hvis du elsker, si det så jeg tror deg.
Jeg sverger ved den signede måne, som kanter hvert et tre med sølv.
Nel, ikke ved månen, den som alltid skifter form hver måned.
- Da kan din kjærlighet bli likedan. - Hva skal jeg sverge ved?
Sverg ikke i det hele tatt, eller ved deg selv, du som er min avgud.
- Da skal jeg tro deg. - Hvis mitt hjertes elskede...
Sverg ikke! Vi skal ikke binde oss i natt.
Det er for raskt, lik lynet som er borte før vi får sagt "Det lyner."
Så god natt! Vår kjærlighets knopp kan springe ut som blomst i sommer.
God natt, god natt.
- skal jeg gå så utilfreds? - Hva er det du vil ha i natt?
Ditt løfte om trofast kjærlighet, i bytte med mitt.
Det fikk du lenge før du sa det.
Julie!
Hvis dine hensikter er ekteskap, så gi meg ord i morgen, -
- med en jeg sender til deg, om hvor og når vår vielse skal stå.
Så legger jeg min lykke for din fot og følger deg igjennom hele verden.
- Julie...! - Jeg kommer snart.
Men hvis du ikke mener godt... Jeg kommer snart!
Da vil jeg få sørge i fred.
- I morgen sender jeg deg bud. - På min salighet!
- Et tusenfold godnatt. - Et tusen ganger verre uten deg.
Julie!
God natt!
Den elskende går til sin elskede slik skolegutter går fra bøkene.
Men han går fra den elskede med dystert blikk til skole.
- Romeo, når skal jeg sende budet? - Når klokken slår ni.
Jeg svikter ikke, ikke på tyve år.
God natt.
Det er så deilig trist å si godnatt at jeg kan si godnatt i hele natt.
allmektig er nåden i planter, urter, steiner og deres naturgitte bruk.
For intet på jord er så usselt at det ikke har noe godt å gi.
Men tvinges det fra sin sanne natur, vil selv det gode bli til misbruk.
Godt blir ondt når det brukes galt, og ondt kan føre til godt.
I denne svake planten -
- ligger både gjift og legekraft.
Når nesen kjenner duften, gleder hele kroppen seg.
Smaker tungen på den, dør hjertet og alle sanser.
Både i mennesker og urter har to konger slått leir: nåde og vilje.
Og der den laveste får herske, vil snart ormen ete planten.
- God morgen, fader. - Benedicite!
Hvilken tidlig tunge hilser meg?
God morgen, Romeo.
Når noen flyr sin seng så tidlig, så tyder det på tunge tanker.
Og stemmer ikke det, så vil jeg si at Romeo har ikke sett sin seng.
- Åja, en bedre hvil var min. - Gud tilgi! Var det Rosalin?
Rosalin? Min far i ånden, nei! Det navnet kom helt bort for meg.
- Godt. Men hvor var du da? - På festen hos min fiende!
En ga meg sår, og jeg ga sår igjen. Men du har hjelp og legekunst å gi.
Vær klar i det du har å si! Et tåket skriftemål gir tåket svar.
Så vit at jeg vil gi min kjærlighet til datter av den rike Capulet.
Vi møttes, kysset, lovet tro!
Jeg skal fortelle mens vi går i lag. Men lov at du vil vie oss i dag!
Du hellige Sankt Francis! Det var drøy...
Du sa du elsket Rosalin så høy. Var hun så lett å glemme?
En ung manns kjærlighet har hjemme i øyet, ikke hjertet.
- Du ertet meg jo sånn med Rosalin. - Fordi du tilba henne, gutten min.
Jeg ber deg...
Ikke skjenn! For hun jeg elsker nå, gir kjærlighet for kjærlighet igjen.
Den andre gjorde ikke så.
Hun hørte at du hadde pugget leksen og ikke kunne lese boken selv.
For dette ekteskap kan føre med -
- at hatet vendes om til fred.
Kom, din vinglekopp. I en ting skal jeg stå deg bi.
For dette ekteskap kan føre med at hatet vendes om til fred.
Kom fort, da må vi skynde oss!
Pent og rolig. De snubler som skynder seg fort.
- Hvor er Romeo, kom han ikke hjem? - Ikke hos faren, jeg har spurt.
Den bleike, kalde røya Rosalin er sånn en plage at han går fra vettet.
- Tybalt har sendt ham et brev. - En utfordring, banna bein!
- vil Romeo svare? - Han kan skrive.
- Han vil svare Tybalt "at du våger!" - Stakkars Romeo er død allerede.
Røya stakk med det onde øyet, ga ham en kjærlighetssang i øret...
selve hjertet splittet av den blinde skytters piler.
- Kan han møte Tybalt? - Hva er Tybalt?
Ikke bare Kattefyrste...
Han er den dannede desperado.
Han fekter presist etter noter.
følger takt, tone, rytme.
Han hviler en sekstendedel. En, to...
Og tre, rett i brystet. Han slakter en silkeknapp.
En duellant! En herre av beste hus, med alle æresregler klart for seg.
Med dødelig passado!
Med punto reverso!
- Med... hal! - Hva da?
Der kommer Romeo!
- Åhå, din oppstasa dritt! - signor Romeo, bonjour.
- Fransk hilsen etter fransk visitt. - Du var glatt for oss i går.
- God morgen. Hvordan glatt? - Du måtte inn igjen.
Det var blitt så stort for meg, og da er en ikke stiv på høviskhet.
Det ble vel så stort og stivt at du bare fikk bøyd på skinka.
- Mener du til kniks? - Du traff målet.
- Høvisk sagt. - Du roser meg.
- blomsterroser? - Ja!
Da står pumpa i blomst på meg.
Nå er du Romeo!
Nå er du det du er, både av kunst og natur.
Det var et antrekk!
- God dag til deg, skjønn dame. - Jeg ønsker ord i enerom.
Å, en rufferske!
Romeo!
Kommer du til din fars hus? Vi skal spise der.
Jeg kommer etter.
Farvel, din oldis!
Fører du henne til narrens paradis, som det heter, er det ekkelt gjort.
For frøkenen er ung, så hvis du handler bedragersk mot henne, -
- er det virkelig ondt gjort og meget stygg utnyttelse.
Be henne komme til skrifte i dag.
Da skal hun, i broder Laurences celle, bli både avløst og viet.
- Å, kjære amme, hva nytt? - Jeg er sliten, la meg få en hvil.
Fy, så vondt det er i bena. Det var en strid tur.
Du skulle hatt mine ben, og jeg ditt nytt. Si det!
Jøss, haster det sånn? Vent litt, jeg har jo ikke pust!
Du har vel pust når du kan si at du ikke har pust!
Er det godt eller dårlig? Svar!
Du har gjort et tullete valg. Du kan ikke det å velge mann.
Romeo? Nei, ikke han. Men fjeset er jo bedre enn andre...
Likevel slår de bena alt, og hånd, fot og kropp...
Jo, men det vet jeg jo. Hva sier han om ekteskapet?
Å, jeg har så vondt i hodet.
Og ryggen.
- Den andre siden. Ryggen min... - Det er synd at du ikke er bra.
Snille, snille, snille amme, sl hva min elskede har sagt.
Din elskede sier som en edel herre, høvisk, snill, flott...
Og sikkert dydig... Hvor er din mor?
Så rart du svarer! "Din elskede sier som en edel herre: Hvor er din mor?"
Død og pine, er du så ivrig? Neste gang kan du gå selv.
Det blir jo bare bråk! Hva sier Romeo?
Har du lov til å gå til skrifte i dag?
Det har jeg.
Så hast herfra til fader Laurence! Der venter en mann på deg som frue.
Så voldsom glede får så brå en ende og dør i sin triumf, -
- lik ild og krutt, som når de kysser, flammer opp og dør.
Den søteste honning blir kvalmende i sin sødme. Derfor, elsk med måte!
Romeo vil takke deg for oss begge.
Jo, gode Mercutio, vi må gå. Dagen er varm, Capulets er ute.
Hvis vi møtes, blir det bråk. For nå i varmen koker blodet snart.
Du er som en sånn type som kommer inn på kroa, -
- klasker sverdet i bordet og sier: Gud, la meg slippe å bruke deg!
Og når beger nummer to virker, trekker du på barmannen -
- uten noen som helst grunn.
- Er jeg som en sånn? - Like hissig som noen i Verona.
- Ved mitt hode, der er Capulet! - Ved min hæl, det bry'kke meg.
Følg tett!
Mine herrer, god dag. Et ord med en av dere?
Bare ett ord med en av oss? Legg på litt...
si et ord og et slag!
Det kan jeg godt, og du vil gi meg anledning.
klarer du ikke å ta anledninger selv?
Mercutio, du vanker med Romeo.
Vanker?
Tror du vi er spillemenn? Da får du høre sure toner.
Her er min felebue, den skal du danse til!
Enten gå avsides og snakk i ro, Eller gå! Her glor alle på oss.
Øynene er til å se med, la dem glo! Jeg viker ikke for å glede noen.
Fred med deg, der kommer han.
Mercutio!
Romeo!
Min kjærlighet til deg kan ikke finne bedre ord: Du er en skurk.
Tybalt...
Jeg har en grunn for kjærlighet til deg...
...som mer enn veier opp det svar du burde vente etter slik en hlisen.
Skurk er jeg ikke.
Derfor, farvel. Jeg ser du kjenner meg ikke.
Dette veier ikke opp det du har gjort meg.
Snu deg, og trekk!
Jeg gjentar, jeg har ikke gjort deg vondt.
Jeg elsker deg mer enn du kan fatte -
- før du vet grunnen til min kjærlighet.
Så, gode Capulet, hvis navn er like kjært for meg som mitt, -
- ha din oppreisning.
Kald, vanærende underkastelse...
Jeg hater deg av sjelens dyp.
Tybalt, din rottefanger!
- Hva vil du ha av meg? - Et av dine ni liv, Kattefyrste!
Stans kampen, gode Mercutio!
- Er du såret? - Ja, en skramme.
En skramme!
- Fatt mot, det kan ikke være mye. - Det er nok.
Spør etter meg i morgen, så er jeg grav alvorlig.
Pesten over begge deres hus!
De har lagd ormekjøtt av meg. Pesten over begge deres hus!
Hvorfor gikk du mellom? Jeg ble såret under din arm.
Jeg trodde det var best.
Pesten over begge deres hus...
Kom, milde, mørke natt, gi meg min Romeo.
Og når jeg engang dør, så ta og skjær ham opp til små stjerner.
Da vil han skinne slik på himlen at hele verden elsker natten -
- og ingen lenger hyller solen.
Jeg har kjøpt kjærlighetens bolig, men ennå ikke eid den.
Og jeg er solgt, men ikke inntatt.
Langsommelig er denne dagen, som dagen før en fest er for et barn -
- som har nytt tøy, men ikke får ta det på.
Mercutios sjel er like over hodet på oss. Nå skal du gi ham selskap.
- Det er du som skal følge ham. - Enten du eller jeg eller vi!
Enten du eller jeg eller vi skal følge ham.
Du eller jeg eller vi skal følge!
Jeg er lykkens narr.
Romeo!
Stikk av, forsvinn, stå ikke lammet!
Stikk av!
Romeo!
Hvor er de skjendige som åpnet kampen?
Benvolio, hvem åpnet kampen?
Romeo ropte: Stans, venner!
Tybalt tok livet av brav Mercutio.
Tybalt, nå død, falt for Romeos hånd.
Prince! Nå er det du som kan ta hevn for oss på Montague.
Romeo, som talte mildt, fikk ikke bukt med Tybalts vrede.
Det der er en av Montagues, han lyver for dem!
Han skal få straffen, som Prince skal gi ham.
Romeo har drept Tybalt, Romeo skal dø.
Romeo drepte ham. Han drepte Mercutio.
Hvem er det nå som han skylder sitt blod?
Ikke Romeo! Han har bare gjort det som loven skulle: Tatt Tybalts liv.
Og derfor landsforviser vi ham straks!
Jeg gjør meg døv for alle bønner.
Verken tårer eller bønner vil gi ham nåde. Så ikke prøv det!
La Romeo dra i hast! For hvis vi tar ham, -
- er det hans siste time. Romeo er landsforvist.
Landsforvisning? Vær nådig, si død!
Forvisning skremmer mer, langt mer enn døden.
si ikke landsforvisning.
Bedrøvelse har lagt sin elsk på deg, og du er viet til jammergråt.
Så nå er du forvist ifra Verona. Vis tålmod, for verden er vid.
Det finnes ingen verden utenfor. Forvist betyr forvist fra verden.
Det vil si døden. Forvist er et galt navn på døden.
Du hogger hodet av med gulløks og smiler til slaget som dreper meg.
En dødssynd, en grov utakk! Dette er kjær nåde, men du ser det ikke.
Gå!
Jeg kommer fra min frue Julie. Hvor er min frues mester?
Romeo, kom frem!
- Herre, alt går mot døden! - Snakker du om Julie?
Hvor er hun, hvordan går det? Hva sier min hemmelige frue nå?
Hun sier ikke noe, bare gråter. Roper mot Romeo, og faller sammen.
Som om det navnet var et skudd fra en pistol og drepte henne.
slik navnets hånd har drept.
Nå får du tenke klarere enn det! Din Julie er i live. Det er lykke.
Tybalt ville drepe, du drepte ham. Det er lykke.
Loven som truet med døden, ga deg landsforvisning i stedet.
Det er lykke. En sekk velsignelser på ryggen!
klager du på fødsel, himmel, jord, når alle disse møtes her i deg?
- En ring som fruen ba meg gi deg. - Så god en trøst det er!
Gå!
Dra til din elskede som avtalt. klyv opp, og trøst henne.
Av sted, vær rask!
Men ikke bli til portene er stengt, da kan du ikke dra til Mantua.
Der må du bo til vi kan gjøre kjent ditt ekteskap, -
- og så få striden endt. Du kommer hjem, -
- tyve hundre tusen ganger gladere enn du dro bort i sorg og klage.
Vær snar, dra før det gryr av dag! Hold deg i Mantua.
Å Gud, har Romeos hånd tatt Tybalts liv?
Et slangehjerte bak et blomsterblikk...
Har noen bok med slike stygge tanker hatt så skjønn perm?
Tenk at bedrag kan bo i så herlig slott!
Hun kommer ikke ned i kveld.
Det er vondt å elske i slike vrange tider.
- Hun var så glad i Tybalt. - Det var jeg også.
Vi blir født for å dø.
Jeg spør igjen i morgen tidlig. Nå er hun innestengt i sorgen.
skal jeg si stygt om ham som er min egen?
Hvem vil reise opp ditt navn om jeg, tre timer din, har tråkket på det?
Men hvorfor drepte du, din skurk?
Jeg skal prøve på ny med mitt barn. Hun lar seg nok lede av meg.
Ja, jeg tviler ikke på det. Hva sier du til torsdag?
- Jeg ønsker meg torsdag i morgen. - Da skal det skje på torsdag.
Si til Julie før du legger deg: På torsdag vies hun til denne herren.
Vil du gå alt? Det er langt til dag.
- Jeg må gå og leve, eller bli og dø. - Det lyset er ikke dagen, vet jeg.
Det er en meteor som solen ånder ut til lys for deg på vei til Mantua.
bli litt til, du trenger ikke gå.
La meg bli tatt, la meg bli slått i hjel.
Jeg har mest lyst å bli og ikke gå. Kom, død, velkommen, Julie vil det!
Hva, min sjel? Snakk, det er ikke dag.
Det er, det er. Nå må du gå, vær rask.
Mer lys og lys blir det.
Mer lys og lys, mer mørk og mørk vår ve.
Frøken!
Fruen kommer til ditt rom.
Vindu, slipp dagen inn, og livet ut!
- Tror du vi møtes igjen? - Jeg har ikke tvil.
alt dette vonde vil bli kjære minner når vår tid kommer.
Julie!
Å, Gud! Jeg har en sjel som varsler ille.
Jeg ser deg liksom langt der nede, som om du ligger død dypt i en grav.
Adjø!
Å, lykke, lykke. Vend deg om, lykke!
For da har du ham ikke lenge, men sender ham tilbake.
Du har en kjærlig far, mitt barn, en som vil lette sorgen for deg.
Nå har han søkt deg ut en gledesdag som ikke du og ikke jeg har ventet.
- En gledesdag, hva dag er det? - Torsdag, tidlig formiddag.
Den kjekke, edle unge herre Paris vil i St. Peters kirke gjøre deg -
- sin lykkelige brud.
Ved St. Peters kirke og Peter selv, hans lykkelige brud blir ikke jeg.
Der er din far. Si det selv!
- Har du sagt henne vår beslutning? - Ja, mester, men hun takker nei.
Den geita skulle giftes i sin grav.
Hva, vil hun ikke? Er hun ikke stolt?
Priser hun seg ikke lykkelig at vi har skaffet henne en så verdig mann?
Ikke stolt. Jeg skal si takk, men ikke være stolt av det jeg hater.
Ikke bry meg med takking og stolt, men få de jålebeina klar til dagen!
Hør på meg, la meg snakke ut!
Snakk ikke, svar ikke, si ikke noe!
Mann, er du blitt gal?
Heng deg, di ulydige nebbenose!
- Det er herrens skyld, som raser. - Kjeft, sludrekjerring!
Jeg skal si deg: Kom deg til kirke på torsdag, eller se meg ikke mer!
Er du min, gir jeg deg til en venn.
Er du ikke, kan du henge, tigge, sulte, dø på gaten.
Vær sikker, tenk deg om! Jeg bryter ikke løfter.
Å, kjære mor, kast meg ikke ut! Vent en måned eller uke...
Hvis ikke, red en grav for bruden i krypten der som Tybalt hviler.
Snakk ikke til meg, jeg sier ingen ting.
Gjør som du vil, for jeg vil ikke mer.
Å, amme! Hvordan skal vi hindre dette?
Hva sier du, har du ikke et ord til trøst?
Jo, her er det... Det er nok best du ekter denne Paris.
Det er en fin herre.
Du får nok lykken denne andre gang, for den er bedre enn den første.
Og den første er jo død.
Eller han kan like godt være det, hvis du ikke kan være noe for ham.
Taler du fra hjertet?
Og fra min sjel også, ellers forbanne dem begge!
Amen.
Du har trøstet meg forunderlig godt. si til fruen at jeg har gått ut...
Jeg var ulydig mot min far, og er hos broder Laurence for å skrifte.
Hun gråter uten måte over Tybalt.
Nå mener faren det er farlig at hun gir sorgen så stort rom.
Og i sin visdom vil han skynde på vår vielse og stanse hennes gråt.
- Godt møtt, min dame og min frue. - Det kan være, hvis jeg kan bli det.
- Kan bli vil bli, og nå på torsdag. - Det som må bli, vil bli.
- Det var et sikkert ord. - Kommer du til skrifte?
- Har presten tid? - Min tid er ledig for deg nå.
- Vi må nok be om tid alene. - Gud forby at jeg forstyrrer.
Julie, tidlig torsdag kommer jeg.
til da, adjø, og ta et hellig kyss.
- Du må si hva jeg skal gjøre nå! - Det overgår all min forstand.
Hvis din forstand ikke kan hjelpe, så kan du si at mitt råd er klokt.
- Og denne gir meg hjelpen straks. - Stans, datter!
Snakk ikke så mye, jeg lengter etter døden.
Jeg øyner et slags håp...
Som krever like sterk besluttsomhet som det vi prøver å forhindre.
Hvis du, heller enn å ekte Paris, har viljestyrke til å drepe deg, -
- da kan du gjøre noe annet og jage skammen vekk.
Hvis du våger, gir jeg deg midlet.
Ingen varme, ingen pust vil røpe at du lever.
Hvert lem vil virke stivt. grelt og kaldt, som døden.
Og når han kommer for å hente deg, da er du "død".
Du vil bli båret til den gamle krypt hvor alle Capuleter ligger.
slik, livløst innskrumpet i døden, vil du ligge 24 timer...
Og våkne, som fra en deilig søvn. Imens, før du våkner, -
- vil Romeo få brev om hva vi gjør, og komme hit den samme natt -
- og føre deg herfra til Mantua.
Ta denne flasken, gå til sengs og tøm den helt.
Jeg sender brev ekspress til Mantua.
Hallo?
Hvis drikken ikke virker... blir jeg viet da, i morgen tidlig?
Er du opptatt, trenger du hjelp?
Nei, vi har lagt frem alt som er nødvendig for vår stand i morgen.
Så la meg være, og ta ammen med. For du har sikkert nok å gjøre nå.
God natt.
Legg deg til sengs og hvil, for det vil trenges.
Farvel.
Gud vet når vi skal ses igjen.
God natt.
Romeo, det er for deg.
kle henne opp, som skikken er, og bær til kirken.
Og hele dagen har en helt ny ånd løftet meg opp med glade tanker.
Jeg drømte at jeg selv lå død, men Julie kysset liv i meg igjen.
Så sto jeg opp og ble en keiser.
Søt er kjærligheten selv når bare skyggen av den gir slik glede!
Nytt fra Verona!
Balthasar! Har du ikke brev fra presten med?
Hva med min Julie, har far det bra?
Hvordan har Julie det? For intet er vondt hvis hun har det godt.
Hun har det bra, og intet er vondt.
Kroppen hviler i krypten, sjelen bor udødelig blant engler.
Jeg så henne på båren. tilgi at jeg bringer dårlig nytt.
Er det sant?
Jeg trosser dere, stjerner.
Julie, Julie!
- Jeg vil herfra i kveld. - Vis tålmod!
La meg være!
- Du er så blek og vill... - Nei, du har tatt feil!
Har du ikke brever med fra presten?
Samme det...
Så, Julie...
Jeg skal ligge hos deg i natt.
Jeg vil herfra i kveld.
Frykt kommer på meg.
Jeg frykter sterkt en ond, usalig ting.
Det var et meget viktig brev.
Jeg kunne ikke sende det eller få et bud til deg.
Det kan gjøre stor skade.
Før frem de to fiendene, Capulet og Montague.
En gjift, som raskt tar livet fra den som livstrett tar den!
Det har jeg, men etter Veronas lov er straffen døden for å selge sånt.
Verden og loven er ikke din venn. Vær ikke fattig mer, men ta imot!
- Fattigdom, men ikke vilje sier ja. - Jeg kjøper fattigdom og ikke vilje.
Drikk den, så er det slutt, selv om du før var sterk som tyve menn.
Her er mitt gull.
En verre gjift for sjelen enn slike stoffer du ikke får selge.
Romeo vet ikke hva som er skjedd. Jeg skal skrive til Mantua igjen.
Om en time vil Julie våkne. Hun rører på seg.
- Jeg bønnfaller deg! - Lev, og gjør det godt...
- Farvel, gode venn. - Jeg drar fra deg.
Frist ikke en fortvilet mann!
Stans!
Igjen, stans!
Min elskede.
Min frue.
Døden, som tok sødmen av din pust, har ennå ikke rørt din skjønnhet.
Du er ikke inntatt.
Skjønnhetens banner rødmer ennå på din leppe og ditt kinn.
Dit har dødens bleke flagg ennå ikke rykket frem.
Kjære, hvorfor er du ennå vakker?
skal jeg tro den tomme død kan elske, -
- og har deg her i mørket som metresse?
Her vil jeg ta min evige hvile -
- og slite dette verdenstrette kjød løs fra de onde stjerners tømmer.
Øyne, se for siste gang!
Armer, den siste omfavnelse.
Lepper, dere åndens dører...
Besegl med et rettferdig kyss -
- en evig pakt med den forslukne døden.
Romeo...
Hva er det her?
Gjift...
Drakk du alt, får ikke jeg en dråpe til å komme etter?
Jeg kysser dine lepper, kanskje er det litt igjen på dem.
Din munn er varm.
slik...
Med et kyss...
...dør jeg.
Se hvilken straff for hatet! Med kjærlighet er deres glede drept.
Og jeg, som ikke stanset striden, har også mistet to av mine.
alle har fått sin straff.
alle har fått sin straff!
En dyster fred har denne dagen gitt. Av sorg vil solen ikke løfte hodet.
Gå nå, og tal mer om vår store sorg.
Det vil gis nåde, og det vil gis straff.
For aldri var en saga om mer ve enn den om Romeo og Julie.
Sync by Bullit