Den kan refunderes, ikke?
Det er ærgerligt.
Paris er skøn nu.
Ja, det siger man jo.
Jeg tog ikke til Paris.
Jeg kunne godt.
Det, Dawson sagde, lød helt rigtigt.
Kom nu, Rain Man. Dit liv venter.
Ligesom dit.
Mit liv ventede, ja.
Men jeg skulle ikke gældsætte mig
og flyve langt væk for at finde det.
I stedet nød jeg de simple glæder i Capeside.
Jeg læste, hørte musik
og arbejdede i yachtklubben.
Jeg mødte en fyr.
Han var sød.
Det gik fint, indtil han sagde:
Jeg elsker dig.
Ja ja. Stakkels Joey Potter.
Hvor tragisk. Men det var aldeles upassende.
Pacey og Audrey...
...var kloge. De morede sig bare.
De kom, de så, og de fyrede den af i L.A.
BOSTON BAY UNIVERSITET
Eric sprang ud af skabet.
De to havde en fantastisk sommer. De var unge og forelskede.
Men der skete noget, som er forbeholdt heteroer.
Jack røg ud til fordel for en yngre model.
Vi e-mailede. Han var nedtrykt, ja.
Men han rejste sig, viftede snavset af og kom tilbage i kampen.
I Hamptons
fik Jennifer Lindley alarmerende nyt.
Hr. og fru Theodore Lindley
fortalte, at de skulle skilles.
Hun var glad. Oprigtigt glad.
Aldrig havde de været så velfungerende.
Hun havde sit livs bedste sommer.
Hej fra HAMPTONS
Og så er der Dawson.
Vi talte ikke sammen hele sommeren. Ikke et ord.
Underligt, men alligevel ikke.
Jeg ville ringe til ham.
Men tiden gik, og pludselig
var vi tilbage.
Men det, han sagde, passede.
Mit liv venter på mig. Det ved jeg.
Og det fede er, at jeg ikke aner, hvad jeg kan forvente.
Men jeg klar. Jeg glæder mig. Det kan bare komme an.
-Du slår søreme hårdt. -Undskyld. Jeg er sent på den.
-Brug dog et vækkeur. -Jeg har sagt undskyld.
Et undskyld heler ikke min røv.
Hej. Jeg skal mødes med lektor Hetson. Jeg er sent på den.
Bare rolig. Han er selv lidt sent på den.
Sørens.
-Vi må hellere vække ham. -Behøver vi det?
Jeg ved godt, du ikke var så glad for det,
men hvad skulle jeg gøre? Vi voksede op som naboer.
Han skal læse på Worthington.
Han er da ikke så slem.
Han tvangsfodrede mig sin dårlige musiksmag,
og fortalte konstant, at han har set dig nøgen.
-Det har han ikke. -Nå? Han kender til tatoveringen.
Vågn op, dit svin!
Du har set mig nøgen?
-Sladrede du? -Jep.
Er det takken for, jeg betroede mig til dig?
Fortæl, Jack.
Jeg havde jo et teleskop. Jeg kiggede ikke på stjerner.
Jeg sladrer til din far.
Han kiggede også. Bare rolig. Han roste dig.
Jeg sladrer til din mor, og så får du en røvfuld.
Ja ja. Luk mig nu ud. Jeg skal pisse.
-Hvad var nu det? -Enden er nær, min kære.
-Hvad nu? -Forstår du det ikke?
De store par overlever ikke verden. Sid og Nancy, Dawson og Joey.
Vi har sgu da ikke en chance.
Hvad er der med dig?
Sommeren er slut, Pacey. Nu begynder dagligdagen igen.
Prøv lige at se alle de almindelige mennesker.
De går til timer, køber bøger.
Jeg brækker mig.
Hvorfor gør vi egentlig ikke det samme?
Der sker ikke noget første dag. Det er spild af tid.
Naturligvis.
Har du nydt sommeren?
Den har været fantastisk.
Tak, fordi du præsenterede mig for din far,
så jeg nu har udsigt til arbejde.
Hør lige her.
Du skulle ikke imponere min far.
Så skræmme ham?
-Ja, men det er ikke pointen. -Nej?
Du må ikke blive en kedelig kontormus.
Nej, men jeg har faktisk brug for et arbejde.
Det kunne være rart for en gangs skyld at have penge.
Her er masser af restauranter. Vælg bare en.
Måske stræber jeg højere.
Måske vil Pacey Witter prøve at gå efter guldet.
Og festen kan ikke vare evigt.
-Tager du min bagage ind? -Ja.
-Hvad? -Du sagde "sørens".
-Det røg bare ud. -Det er sjovt.
Selv min sekretær
ville have brugt et værre ord.
Doris er også en hård tøs.
-Du har fødselsdag i morgen? -Ja, det har jeg.
-Har du planer? -Nej.
Du har heller ikke meget at fejre.
Her står, at dit legat ikke dækker udgifterne.
-Arbejder du? -Nej.
-Vil du gerne? -Ja.
Der er en stilling som forskningsassistent.
-Var det noget? -Ja, måske.
"Ja, måske". De studerende vil slå ihjel for det.
Tænk over det. Og vend tilbage.
-Det her er et problem. -Hvad?
Du vil tage mit kursus.
Ja, jeg syntes, det så interessant ud.
Niveauet er højt.
Du kender mig tydeligvis ikke.
I så fald ville du vide, at det ikke
er noget problem.
-Jeg har læst pensum. -Sidste udkørsel til Brooklyn?
Sidste udkørsel til Brooklyn.
Okay. Læs den inden første time,
så glemmer jeg, at du kun er på andet år.
-Okay? -Okay.
Hov, inden første time?
Det er i dag.
-Ja. -Kl. 15.
Og hvad så?
Ikke noget. Bare glem det.
-Godmorgen, bedstemor. -Godmorgen.
Har du bemærket, at der er sket noget med mig?
-Nej. -Okay, men jeg er faktisk lykkelig.
Det er mit andet år, og jeg kunne ikke være gladere.
Normalt er jeg lidt mut.
-Det har jeg ikke bemærket. -Jo.
Og selvom jeg hader mit liv lidt, er jeg glad for at være her.
-Det var da dejligt. -Ved du hvad?
Jeg tror, at det, at de skal skilles,
har genskabt min optimisme.
Hvis de to tosser formår at gøre deres liv bedre,
så er alt muligt.
-Hvad? -Hvor er mit barnebarn henne?
Hvis du har spist hende, så spyt hende straks ud.
Hallo? Goddag, hr. Smalls.
Nej, jeg har ingen planer.
Ja, jeg vil meget gerne med på kunstmuseum.
Af sted.
-Hej. -Åh, gudskelov, Joey.
Okay, hør her...
Hvad der end sker nu,
så vil du ikke have, jeg bor her. Okay? Hej.
-Joey Potter. -Audrey, min nemesis. Velkommen.
Tak. Må Pacey bo her i et par dage?
Det passer ikke så godt nu.
Jeg skal studere meget, og du kender jo Pacey.
Han er ligesom et barn.
Han kræver opmærksomhed og bøvser og prutter...
Det er klamt.
-Jeg kender det. -Jeg står lige her.
Det går ikke.
Det er i orden. Så må du bo hos Bedste.
Alle tiders.
Helt ærligt, Joey.
Jeg troede, du var med på den. Jeg er såret.
-Okay, så... -Nej, du.
Det er for sent. Skaden er sket. Kom, Liddell.
Hvad skal vi i aften?
Vi kunne gå ud og fejre det.
Min tilbagekomst? Hvor er du sød, Joey.
Ja, for det er det eneste, der er at fejre.
Jep. Nå, men vi ses, skat.
Joey. Hej, det er mig, Dawson.
Det er længe siden, hvad?
Jeg er i byen i weekenden.
Skal vi mødes til en kop kaffe...?
Læg så telefonen fra dig!
Øjeblik, Todd.
Hvis du får beskeden, så lad os ses klokken 14 på caféen
Paleo Sun. Okay?
-Leery! -Jeg må løbe. Hej.
Nummer syv bringer det angribende hold...
Hvad synes du?
Det er smart, du. Det sidder godt.
Bedre end på mig.
Det er ikke for prangende?
-Hvad er jobbet? -Børsmægler.
Børsmægler?
Audreys far mener, det lige er mig.
Han siger, jeg er en fidusmager.
Du er også
tilpas utiltalende til det job.
Tak skal du have.
-Forsvar! -New England...
-Sådan er livet altså her? -Ja. I det store hele.
-Det er lidt... -Dødssygt?
Jeg ville sige pudsigt, men ja, dødssygt.
Det er svært at have et privatliv.
Ja, jeg er helt med.
Eller nej. Hvad mener du?
Man møder en, man kan lide og vil gerne have lidt privatliv...
-Resten vil du ikke høre. -Du skal ikke holde dig tilbage.
Om ikke andet så er Pacey Witter en stor bøsseven.
-Vil du ikke have dit eget? -Jo. Men jeg har ikke råd.
Det har jeg heller ikke, men skal vi ikke finde noget sammen?
-Hvad? -Hvorfor ikke?
Fordi.
-Nævn en grund. -Må jeg lige tænke over det?
Jeg finder et sted til os.
Det er kunsthistorie...?
-Hvad laver du? -Det samme som dig.
Tager du det samme kursus?
-Hvor ufedt. -Jeg prøvede at sige det.
Men jeg kunne ikke få et ord indført.
Men hvorfor?
Jeg deltog i et skønt sommerkursus.
Jeg havde helt glemt min glæde ved det,
så jeg besluttede at vende tilbage til skolebænken.
Du vil drive mig i døden på grund af en mand?
Vis mig nu lidt tillid. Jeg gør det for min egen skyld.
Men hvorfor lige kunsthistorie?
Hvad med matematik?
Ved at bruge den del af hjernen
kan man udskyde Alzheimer.
Bliver jeg nødt til at flytte en af jer?
-Hej. -Hej.
-Emma. -Pacey.
-Kom indenfor, Pacey. -Tak.
-Hold da op, sikke en lejlighed. -Ja. Den er også dyr.
-Er det dit? -Min kærestes.
Men det er jo utænkeligt, at en pige kan spille musik,
så det må være en andens.
Jeg siger dumme ting. Men det lød godt, da du spillede.
Den er som sagt dyr. Er du studerende?
-Nej. Er du? -Ja, på konservatoriet.
-Nå ja. -Ja.
-Du arbejder? -Nej. Jeg...
Det var hyggeligt, Pacey.
Jeg skal til samtale i morgen.
-Hvis det betyder noget. -Nej.
Du har en fantastisk lejlighed. Kom nu, jeg kan godt klare det.
-Jeg har en ven... -En fyr?
Det går ikke at bo sammen med en fyr.
Der kommer et lesbisk par i morgen.
Både Debbie og Donna har arbejde.
Men kan de hjælpe dig med at bære trommerne ned?
De ser sådan ud, ja. De ser faktisk bedre ud end dig.
Okay, kastrer mig bare,
men du skal lige møde Jack.
Jack er uden tvivl en charmør.
Men ellers tak.
Hvad er det, du frygter?
Det seksuelle?
Det kan godt være akavet.
Men bare rolig, for det er utænkeligt,
at en af os forelsker sig i dig.
Fordi... Det fik jeg sagt helt forkert.
-Jeg prøver igen. -Det gør ikke noget.
-Det, jeg mener... Han er bøsse... -Skrid.
BOSTON BAY UNIVERSITET
-Hvad laver du? -Tjekker bare.
Bedste er her ikke.
Lad hende nu bare.
Men "Popkulturens historie" er nok ikke lige hende.
Hvem ved? Hun er helt vild. Som en ung pige.
-Okay, okay. Jeg... -Hvad?
-Han er smuk. -Ja. Helt enig.
POPKULTUR
Velkommen, venner, til et fornøjeligt semester.
I tænker garanteret, det bliver nemt.
Når I ser pensum...
Keanu Reeves' film, Warner Bros.' gennembrud.
Og hvorfor reality-tv er skidt for sjælen.
-Er han bøsse? -Spørger du mig om det?
Jeg er elendig til den slags.
Han er bøsse. Skal vi vædde?
-Skal vi sige en million dollar? -Det er en aftale.
Jeg svarer gerne på spørgsmål.
Jeg er ikke anderledes end jer. Jeg elsker popkultur.
Min kone synes, jeg ser for meget fjernsyn...
-Min kone. -...men det er jo mit job.
Jeg tager hundreddollarsedler.
Benjamin Franklin, skatter.
Sidste udkørsel til Brooklyn er en klassiker.
Der er...
-Goddag. Hvordan går det? -Godt.
Find en plads.
Mangler du noget?
Er den god nok?
For der er også pladser derhenne?
Den er fin.
Hvor kom jeg fra? Nå ja.
Sidste udkørsel til Brooklyn er en klassiker.
Der er...
-Kan du ikke bare tage den? -Det er ubehøvlet.
Okay. Så tager jeg den.
Hallo? Hvem er det? Audrey.
Nej, det er lektor Greg Hetson.
Hun har ikke tid.
Men kan jeg give hende en besked?
Fint. Okay. Det er i orden. Lige over.
Hvor kom vi fra?
Inden jeg glemmer det, så kunne Dawson ikke nå det.
Han vil gerne mødes med dig og slænget
i Hell's Kitchen.
-Tak. -Det var så lidt.
Hvor kom vi fra? Nå ja.
Sidste udkørsel til Brooklyn. Hvad siger I?
Joey?
Jeg har helt ærligt kun nået at læse indledningen.
Joey, det er første time, og du har allerede brudt et løfte.
-Undskyld, men... -Handling, Joey. Ikke undskyldninger.
Hvad syntes du om det, du nåede at læse?
Det var hjerteskærende.
De mennesker er fortabte.
Det er som en verden, hvor solen aldrig skinner.
Du der. Hvad hedder du?
-Hallo? -Ja. Eddie.
-Jeg hedder Eddie. -Hej.
Hvad er problemet?
-Ikke noget. -Det er løgn.
Du er uenig.
-Nej, nej, men... -Kom nu, spyt ud.
Jeg føler bare, det er lidt nedladende at have ondt af dem.
Hvem siger, der ikke findes skønhed i en verden uden sol?
Har du læst bogen?
Ja. For længe siden. Den er fed.
Du fører i hvert fald 1-0 over frøken Potter.
Videre.
-Undskyld. Hej. -Dig igen.
Det må da være et tegn, ikke?
Det er et foruroligende varsel.
-Hvem er det? -Det er Emma Jones.
Det er hende med lejligheden.
Nå ja.
Og det her, Emma Jones, er min kære kæreste, Audrey.
-Og det var kæreste. -Hvad sker der?
Jeg har en kæreste. En smuk, skøn kæreste.
-Dejligt. -Jeg har en kæreste.
Så der er ikke noget at frygte.
Sig det.
-Hvad? -At jeg er en god fyr.
-En god bofælle. -Nej. Hun er lækker.
Tak.
Det vil jeg ikke have.
I kan lide hinanden.
Vi skifter lige spor. Det her er Jack.
-Jack, det er Emma. Sig hej, Jack. -Hej.
-Jack er bøsse. -Næppe.
-Er du bøsse? -Ja.
Der kan du se.
Får vi lejligheden?
-Nej. -Klart.
Hvornår spiller de min sang?
Den blev nok afvist, fordi vi har hørt
nok klynkerock for en aften, tak.
Rend mig.
Pacey. Det er klamt.
Vil du forklare, hvad der foregår?
Hvorfor?
Du var meget opsat på ikke at skulle bo
sammen med en storbarmet blondine.
-Nå, det. -Ja, nemlig.
Husker du vores sommer sammen? Okay, godt.
Da vi kom hjem, var vi pussenussede og ønskede, sommeren blev ved.
Tal for dig selv, men jeg kan godt mindes noget i den stil.
Lad os sige, at jeg ikke er ærgerlig over, at sommeren er slut.
Det betyder ikke, jeg ikke nød den.
Men Hollywoodfester,
Hollywoodvenner og "Hollywood-Audrey" er...
-Udmattende. -Det er netop ordet, ja.
Jeg er splittet, for den del af mig, der tilfældigvis
er din nære ven og fordums kæreste, siger: "Livet er for kort.
Gør det, der gør dig glad."
Men jeg er også Audreys nære ven
og bofælle, som tænker: "Ved du hvad?
Du gør hende ikke ondt."
-Er du med på det? -Det er jeg.
Kom.
-Hvor er han henne? -Godot Leery?
Sådan var det også i sommer.
Han gik tidligt
og kom sent hjem.
-Todd lod ham knokle. -Todd?
Kan du huske ham, der fyrede ham sidste sommer?
Han hyrede ham som assistent. Sådan er Hollywood.
-Hvad med Oliver? -Han flippede ud. Han hadede L.A.
Han sagde, han mistede sin sjæl.
Han efterlod en seddel til Dawson: "Vi ses i helvede, Leery."
Han er så dramatisk. Har du ikke talt med ham?
-Oliver? -Dawson.
-Nej. Jeg ville ringe, men... -Interessant.
Jeg smutter lige.
Den åd mine penge.
Det er en jukeboks, ikke en slikautomat.
-Skal du være fræk? Hvad glor du på? -En fuld fyr med åben lynlås.
Hvad med dig?
Den var god.
Du klarede dig fint.
Jobbet gør en rapkæftet.
Ja tak. Jeg har været tjener
et lignende sted. Jeg blev en strigle.
Leder du efter arbejde?
Vi kunne godt bruge en strigle.
-Ja. Måske. -Hvad hedder du?
-Joey. Joey Potter. -Jeg hedder Emma Jones.
Tænk over det, Joey.
Der er mange sange i kø.
Jeg venter på "White Wedding."
Det har været kanon, men jeg smutter.
-Hvad? Amatør! -Jeg skal jo sove, skat.
Hvis jeg skulle ansætte nogen,
ville jeg vælge en, der lugter af sprut og sex.
Det skal jeg huske, men jeg smutter.
Jeg kan ikke lide den nye Pacey. Hvad blev der af dem gamle Pacey?
Han er udmattet. Han har kørt 5600 kilometer på tre dage.
Er du ikke træt? Og har du ikke timer?
Jo. Men visse ting er vigtigere.
Okay, Kræverinde. Jeg tager hjem. Brødre, søstre.
-Witter. Vent. -Audrey.
Kan du ikke forstå, at jeg skal sove?
Bliv nu ikke træt af mig.
Om to minutter vil du fortryde det,
og det vil jeg spare dig for.
Hvad snakker du om?
Hvad er det?
Det er en nøgle til et værelse på Bostons fedeste hotel.
Lad os slutte sommerferien af med manér.
Vi har boet på så mange moteller,
så det kunne gøre godt.
Du skal nok få lov at sove. Ingen sex. Ingenting.
Kun dyb REM-søvn.
Nu føler jeg mig dum.
Der kan du se. Jeg sagde det jo.
Gjorde du det?
Undskyld. Jeg vil bare gerne gøre et godt indtryk.
Jeg vil ikke skuffe din far.
For det ville være at skuffe dig.
-Pacey... -Ja.
Nu bliver du alt for alvorlig.
Kom. Lad os gå hen og få hvilet.
Jeg er nu ikke sikker på, vi behøver hvile så meget.
Så jeg kan fremme min karriere,
eller jeg kan arbejde her og få gode drikkepenge.
-Hvad gør jeg? -Der er ingen tvivl.
-Nej. -Hvad mener I?
Joey Potter vælger altid det fornuftige.
Og det fornuftige er at arbejde for lektoren.
Nemlig.
Jeg er rystet. Er det sådan, I tænker om mig?
Det er bare sådan, du er.
Og det elsker vi dig for.
Okay. Jeg skal hjem.
Den aldrende studine vil på bogindkøb,
så jeg skal sove. Kommer du med?
Kommer du også med?
Nej, jeg tror, jeg bliver her lidt.
-Hvad? -Ikke noget. Det er sødt.
Af sted. Smut så med jer.
Joey!
-Nu skal du høre. -Hvad?
-Gæt. -Du er bøsse.
Ja, og jeg talte i telefon med Steven Spielberg forleden dag.
-Gjorde du? -Sådan da.
-Hvad mener du? -Han ringede til Todd, og jeg sagde:
"Øjeblik" og gav Todd røret.
-Og det var det? -Mine hænder rystede.
"Øjeblik."
Sagde du ikke andet til din helt?
Jeg troede, du var smuttet.
De andre var gået. Jeg var på vej.
Men du ville bare ikke gå. Du ville se mig.
Slap nu lige lidt af.
Jeg havde smidt penge i jukeboksen.
Jeg ville blive og høre min sang.
Okay. Fint nok.
Fortæl om den film, du laver.
Det er en gyser. Uanset hvad Todd siger.
Han kalder den Hitchcock-agtig.
Det er den overhovedet ikke.
-Du ser godt ud. -Tak.
Det siger jeg for sjældent. Jeg tænkte det straks, men jeg sagde det ikke,
så det gør jeg nu.
Er det et scoretrick, du har udtænkt i L.A. hen over sommeren?
Kan man ikke bare rose en pige uden bagtanker?
Nej, generelt kan man ikke.
Okay. God pointe. Men det er os to.
De normale regler gælder ikke for os.
-Må jeg spørge dig om noget? -Ja.
Vi har slet ikke talt sammen i sommer. Hvorfor ikke?
Jeg kunne sige, jeg har haft travlt
og ikke haft tid.
Det passer, men det er ikke grunden. Jeg tænkte konstant på dig.
Jeg tænkte på det, du sagde.
At det nok skal gå mellem os to.
Det betød, at jeg havde en dejlig følelse.
Den ville jeg ikke ødelægge.
-Giver det mening? -Det giver rigtig god mening.
-Du ved godt, hvad det betyder. -Hvad?
Vi er ved at blive voksne.
-Åh nej. -Hvad?
-Det lyder kedeligt. -Ja. Det er trist, men sandt.
Du er et godt eksempel.
-Du virker anderledes. -Hvordan?
Anderledes. På en god måde.
Som om du udlever din drøm.
Jeg ved ikke, om det er en drøm at hente kaffe.
Du ved, hvad jeg mener.
Ja, det gør jeg.
-Hvad med dig? -Ja, hvad med mig?
Har du lavet noget i sommer? Mødt en?
Ikke noget særligt. Hvad med dig?
Endelig.
-Den kender jeg. Det er en god sang. -Ja.
-Hvad? -Den minder mig bare om noget.
Sommeren mellem syvende og ottende. Og Clueless.
-Var den med i den? -Nej. Det mener jeg ikke.
Vi så den i Rialto.
Det styrtede ned, og din mor hentede os,
men hun holdt overfor,
så du tog min hånd, og så løb vi.
Det tog nok kun ti sekunder,
men da vi sad i bilen, kunne jeg kun tænke på,
at du havde holdt mig i hånden.
Og hvad med sangen?
Den var i radioen i bilen.
-Hvad laver du? -Jeg vil byde dig op til dans.
-Du er skør. -Ja, men tilbuddet står ved magt.
-Tak, fordi du fulgte mig hjem. -Det skal du ikke takke for.
-Jeg må videre. -Du behøver ikke gå.
-Nej? -Audrey er hos Pacey.
Så der er en ledig seng.
Jeg kan tage en taxa.
Nej. Du skal ikke være ude så sent.
-Tak. -Det skal du ikke takke for.
-Er du vågen, Joey? -Ja.
Jeg faldt i søvn.
Vi kan snakke i morgen.
-Hvad er klokken? -Fem i tolv.
-For fanden. -Hvad er der i vejen?
-Hvad laver du? -Jeg snyder. Jeg kan ikke vente.
Tillykke, Jo.
Du er den eneste, der har husket det.
-Tak, Dawson. -Den er lidt kikset.
Nej, slet ikke. Den er perfekt.
Du sagde, at jeg udlever min drøm.
Jeg har tænkt over det, og du skal vide,
at jeg kun udlever den takket være dig.
Jeg befinder mig tit...
...i de her surrealistiske situationer...
...og hver eneste gang tænker jeg:
"Hvad ville Joey sige til det?"
Alle har en, der udfordrer dem
og får dem til at stræbe efter noget større.
Det gør du for mig.
Ja, vi snakkede ikke sammen hele sommeren.
Og måske vil vi med tiden
snakke mindre sammen, når andet kommer i vejen,
men jeg bemærker det ikke, Jo.
For du er der altid.
Tillykke.
Tak.
Undertekst oversat af: Jens Kristiansen