-Helt refunderbar? -Stemmer.
Synd du ikke kan bruke den. Paris er fantastisk om våren.
Det er det de sier.
Så jeg dro ikke til Paris. Men jeg kunne ha gjort det.
Jeg følte meg truffet av det Dawson sa den kvelden.
Kom igjen, Rain Man. Livet venter.
Ditt også.
Livet mitt ventet på meg.
Men jeg måtte ikke tømme kredittkortet
og fly halve kloden rundt for å finne det. Dropp det.
I stedet omfavnet jeg de enkle sommergledene i Capeside.
Jeg leste bøker, hørte på CD-er,
jobbet som servitør på Yacht Club.
Og traff en gutt.
Han var veldig søt og veldig grei. Ting gikk bra, helt til han sa:
Jeg tror jeg elsker deg.
Ja. Stakkars Joey Potter. Søt gutt blir forelska.
Så tragisk. Men det var helt upassende å si.
Pacey og Audrey derimot
var smarte. De ville bare more seg.
De kom, de så, la LA for sine føtter.
I Beantown kom Eric ut av skapet.
De to hadde en fantastisk sommer, unge og forelsket.
Så opplevde han det mange heteroseksuelle kvinner gjør.
Han ble dumpet for en som var mye yngre og penere.
Over epost. Han var deprimert.
Men han ristet det av seg og kastet seg i det igjen.
I mellomtiden, ute i Hamptons,
fikk Jennifer Lindley en veldig urovekkende nyhet.
Mr. og Mrs. Lindley ba sitt eneste barn sette seg,
og fortalte at de skulle skilles.
Hun var lykkelig, virkelig lykkelig.
Det var det smarteste foreldrene hennes hadde gjort.
Resten av sommeren var den beste noensinne.
Hilsen fra HAMPTONS
Og så er det Dawson.
Sant å si hadde vi ikke vekslet et ord hele sommeren.
Noe som er rart, men samtidig ikke.
Jeg tenkte hele tiden på å ringe ham.
Men en uke ble til en måned, og plutselig
er vi her, på skolen igjen.
Men jeg følte meg truffet av det Dawson sa.
Livet mitt venter på meg. Jeg vet det.
Og det kule er at jeg ikke vet hva jeg skal forvente.
Uansett hva det er, så er jeg klar. Kom igjen.
-Du slår hardt til jente å være. -Beklager. Jeg er sent ute.
-Hørt om vekkeklokke? -Jeg sa beklager.
Beklager fjerner ikke blåmerket fra rumpa mi.
Joey Potter for professor Hetson. Beklager at jeg er sent ute.
Ingen grunn til bekymring. Han er også forsinket.
Søren klype.
-Vi burde kanskje vekke ham. -Må vi?
Jeg vet at du ikke ville gi ham skyss,
men hva skulle jeg ha gjort, Pacey?
Jeg vokste opp med fyren.
Foreldrene ville ha ham på Worthington.
Kom igjen. Han er ikke så ille.
I tillegg til å tvinge den tvilsomme musikken sin på meg,
maste han om at han har sett deg naken.
-Han har aldri sett meg naken. -Jaså? Han vet om tatoveringen.
Våkn opp, lille pervo!
-Hva...? -Har du sett meg naken?
-Hva har du sagt? -Det du sa.
Takk skal du ha. Dette er takken for å betro seg?
Jeg er lutter øre, Jack.
Husker du teleskopet på soverommet mitt?
Jeg så ikke på stjernene så mye.
Jeg sladrer til faren din.
Kjør på. Han tok en titt.
Han hadde mye pent å si.
Jeg sladrer til moren din, hun kommer til å gi deg juling.
Ja, ja. Slipp meg ut. Jeg må pisse.
-Hva var det der? -Enden er nær, min kjære.
-Hva mener du? -Skjønner du ikke?
Ingen legendariske par takler virkeligheten.
Sid og Nancy, Dawson og Joey.
Hvordan skal vi klare oss?
Stella Adler, hva mener du?
Sommeren er over. Hverdagen begynner nå.
Se på alle disse sivile som styrer på.
Går til timer, kjøper bøker.
Jeg blir sprø.
Burde ikke du gjøre det samme?
Ingenting skjer første skoledag. Fullstendig bortkastet.
Selvsagt.
Hadde du en god sommer?
En fantastisk sommer.
Takk for at du viste meg LA. Og for at du introduserte meg for faren din,
som kanskje kan skaffe meg jobb.
Skal jeg si deg noe?
Tenkte ikke at du skulle imponere faren min.
Skulle jeg skremme ham?
-Ja, men det er ikke poenget. -Hva er poenget?
Jeg vil ikke at du skal bli helt A4.
Jeg skal gjøre mitt beste, men jeg trenger en jobb.
Det hadde vært fint med litt penger til en forandring.
Det er omtrent åtte milliarder restauranter her. Velg en.
Eller kanskje jeg vil noe mer.
Kanskje Pacey Witter vil prøve å gjøre suksess.
Dessuten kan vi ikke feste for alltid, baby.
-Bærer du inn bagasjen min? -Ja.
-Hva? -Tenk at du sa "søren klype".
-Det bare datt ut. -Det er så dumt.
Selv sekretæren ville ha gått
for et grovere skjellsord.
Doris er tydeligvis en tøff dame.
-Du har bursdag i morgen? -Stemmer.
-Store planer? -Nei.
Like greit. Du har ikke stort å feire med.
Det står at stipendet ditt så vidt dekker skolepengene.
-Har du en jobb? -Nei.
-Trenger du en? -Ja.
Det er en jobb på instituttet. Forskningsassistent.
-Interessert? -Kanskje.
"Kanskje." Det er en jobb studenter hadde drept for.
Tenk over det. Si fra.
-Men det er et problem. -Hva?
Du er i min litteraturklasse.
Det virket interessant.
Krevende for andreårsstudenter.
Du kjenner ikke meg, professor Hetson.
Min status som andreårsstudent,
er helt irrelevant.
Jeg har lest de fleste bøkene på listen.
Last Exit to Brooklyn, lest den?
Last Exit to Brooklyn.
Vi inngår en avtale. Les den før første time,
så skal jeg prøve å glemme at du bare er andreårsstudent.
-Ok? -Ok.
Før første time?
Første time er i dag.
-Stemmer. -Klokka 15.
Hva er poenget ditt?
Ingenting. Glem det.
-God morgen, bestemor. -God morgen, barnebarn.
Besta, ser jeg annerledes ut i dag?
-Nei. -Jeg er faktisk lykkelig.
Det er første skoledag, og jeg er storfornøyd.
Jeg er jo av den gretne sorten.
-Det hadde jeg ikke lagt merke til. -Jo.
Jeg hater fortsatt livet litt, men jeg er glad for å være her.
-Det er fint, kjære. -Vet du hva jeg tror det er?
Jeg tror oppløsningen av Lindley-ekteskapet
har gjenopprettet min tro på mennesker.
Hvis de kan ta grep for å bedre livet sitt,
og livet til oss andre, da er alt mulig.
-Hva? -Hvor er barnebarnet mitt?
Har du spist henne, så spytt henne ut med en gang.
Hallo? Hei, Mr. Smalls.
Nei, jeg har ingen planer.
Jeg blir gjerne med til kunstmuseet i Boston.
Gå.
-Hei! -Joey. Gudskjelov.
Har ikke tid til å forklare,
men uansett hva som skjer de neste 30 sekundene,
vil du ikke ha meg her. Oppfattet? Hei.
-Joey Potter, i levende live. -Audrey, min fiende. Velkommen.
Takk. Kan Pacey overnatte her et par dager?
Vet du hva? Det passer ikke så bra.
Jeg har mye skolearbeid, og du kjenner Pacey.
Han er et barn. Får han ikke oppmerksomhet,
slår han seg vrang, i tillegg til rapingen, prompingen,
det er ekkelt.
-Jeg vet det. -Jeg står rett her borte.
Jeg kan ikke leve sånn.
Jeg skjønner. Så flytter du vel inn med besta.
Supert.
Etter alt vi har delt, Joey.
Jeg trodde du kom til å være greiere. Litt sårende.
-Du ba meg jo om å... -Å nei.
Ikke vri deg unna. Skaden er gjort. Kom igjen, Liddell.
Hva skjer i kveld?
Vet ikke. Vi burde feire.
Min tilbakekomst til Worthington? Så søtt av deg.
For det er det eneste vi har å feire.
Opplagt. Snakkes senere, skatt.
Joey. Hei, det er meg, Dawson.
Lenge siden vi har pratet sammen.
Jeg er i byen i helgen.
Lurte på om du hadde lyst til å ta en kaffe...
Legg på! Jeg betaler deg ikke for å flørte!
Vent. Et øyeblikk, Todd.
Hvis du hører dette, så møt meg klokka to på kaféen
Paleo Sun. På hjørnet av Front og Princess.
-Leery! -Må gå. Ha det.
Nummer sju er i forsvarsposisjon i dette store...
Hva synes du?
Ganske stilig. Sitter bra.
Ser bedre ut på deg enn på meg.
Det er ikke for mye, vel?
-Hva er jobben? -Å selge aksjer.
Hva vet du om aksjer?
Audreys far tror at jeg kan ha talent for det.
Han sa at jeg har driv, og må bruke det til noe.
Innrømmer det. Du har
tilstrekkelig med frekkhet for det yrket.
Takk, kompis.
-Forsvar! -New England prøver...
-Så sånn er livet hos besta? -Mer eller mindre.
-Det er litt... -Kjipt?
Hadde tenkt å si søtt, men kjipt virker treffende.
Det er vanskelig å ha et liv, skjønner du?
Å ja. Jeg skjønner.
Nei, det gjør jeg ikke. Hva mener du?
Kom igjen. Man møter noen,
man liker dem, man vil dra et mer privat sted...
-Du vil ikke høre resten. -Ikke sensurer deg selv.
Pacey Witter er de homofiles venn.
-Tenkt på å flytte for deg selv? -Hele tiden. Har ikke råd.
Ikke jeg heller, men hva om vi finner noe sammen?
-Du og jeg? -Hvorfor ikke?
En million grunner.
-Nevn en. -Kan jeg komme tilbake til deg?
Jeg finner et sted til oss.
Dette er kunsthistorie?
-Hva gjør du her? -Samme som deg, kjære.
Er du i klassen min?
-Dette er ikke greit. -Jeg prøvde å si det til deg,
men du skravlet i vei, og jeg fikk ikke sagt et ord.
-Hvordan skjedde dette? -Jeg tok
en av Cliftons timer på sommerskolen, og det var skjønt.
Jeg hadde glemt hvor godt jeg liker klasserom,
så jeg bestemte meg for å studere igjen.
Så du skal skjemme meg ut,
og det for en mann?
Jennifer, hva tror du om meg? Jeg gjør det for meg selv.
Men hvorfor kunsthistorie?
Kunne du ikke tatt matte?
Å bruke den delen av hjernen
kan motvirke tidlig Alzheimers.
Mine damer, må vi skille dere to?
-Hei. -Hei.
-Emma. -Pacey.
-Kom inn. -Takk.
-Jøss, Emma. Dette er fantastisk. -Ja. Dyrt også.
-Ditt? -Kjæresten min sitt.
Det er så vanskelig å tro at en jente kan spille et instrument,
at det må tilhøre noen andre?
Jeg snakker før jeg tenker. Men du låt bra.
Som sagt, dette er dyrt. Studerer du?
-Nei. Og du? -Ja. Berklee School of Music.
-Trommene. Nettopp. -Ja.
-Har du jobb? -Ikke egentlig. Jeg...
Hyggelig å møte deg.
Jeg har et jobbintervju i morgen,
-hvis det teller? -Nei.
Dette er fantastisk. Jeg kan få det til hvis du gir meg sjansen.
-Jeg har en annen venn som ser... -En fyr?
Dårlig idé å bo med gutter. Katastrofe.
Det kommer et lesbisk par på visning i morgen.
Og både Debbie og Donna er fast ansatt.
Kan de bære trommesettet ditt når du har en konsert?
Det ser sånn ut. De er sikkert sterkere enn deg.
Ydmyk meg om du vil,
men la meg ta med Jack for å hilse på.
Jack er sikkert super.
Men det trengs ikke.
Jeg skjønner ikke hvorfor du er så redd.
Handler det om seksuell spenning? To gutter og en jente sammen.
Men jeg kan garantere
at hverken Jack eller jeg kommer til å falle for deg.
Fordi... Det kom ut feil.
-Jeg prøver igjen. -Trengs ikke.
-Det jeg sier... Han er homo. -Stikk, kompis.
-Hva gjør du? -Prøver å forsikre meg
om at besta ikke er her også.
Kom igjen. La henne være.
Og jeg tror ikke Popkulturens historie er hennes greie.
Hvem vet? Hun er sprø. Som en kjeks.
-Ok. Jeg... -Hva?
-Han er vakker. -Ja. Det du sa.
POPKULTUR
Velkommen, venner, til et godt, nytt semester.
Jeg tipper dere tror at dette blir enkelt.
Når dere ser på det vi skal studere...
Filmer med Keanu Reeves, Warner Brothers historie,
og hvorfor reality-tv er skadelig for sjelen...
-Tror du han er homo? -Spør du meg?
Kom igjen. Jeg har ikke gaydar.
Jeg tror han er homo. Hva vedder du?
-Hva med en million? -Avtale.
Jeg er alltid tilgjengelig for spørsmål.
For å være ærlig er jeg bare en popkultur-junkie, sånn som dere.
Kona mi synes jeg ser for mye på tv, og hun har rett...
-Kona mi. -...men jobben er unnskyldningen.
-Hvordan skal jeg betale? -I hundrelapper.
Det er alt jeg vil ha.
Last Exit to Brooklyn er klassisk amerikansk litteratur.
Slik jeg ser det, er det...
-Hei. Står til? -Bra.
Sett deg.
Trenger du noe?
Finn en bra plass,
for det er noen der borte også.
Dette er greit.
Hvor var jeg?
Last Exit to Brooklyn er klassisk amerikansk litteratur.
Det er...
Hvis du ikke får skrudd den av, kan du ta den?
Jeg vil ikke være frekk.
Hvis ikke du vil ta den, gjør jeg det.
Hallo? Hvem er dette? Audrey.
Dette er professor Greg Hetson.
Nei, Joey kan ikke ta telefonen.
Skal jeg gi henne en beskjed?
Greit. Ja. Skjønner. Takk i like måte.
Hvor var vi?
Før jeg glemmer det. Dawson rakk det ikke likevel.
Han var litt stressa, men han vil møte deg og de andre
på Hell's Kitchen kl. 20.30.
-Takk. -Bare hyggelig.
Hvor var vi? Stemmer.
Last Exit to Brooklyn. Noen tanker?
Joey?
Sannheten er at jeg bare rakk å lese et avsnitt.
Første skoledag, og du har alt brutt et løfte.
-Jeg beklager, men... -Handling. Ikke unnskyldninger.
Så hva syntes du om det du leste?
Det var hjerteskjærende.
Disse menneskene er fortapte.
Det er som en verden der sola ikke skinner.
Du. Hva heter du?
-Hallo? -Ja. Eddie.
-Jeg heter Eddie. -Eddie. Hei.
Hva er problemet?
-Har ingen problemer. -Det er bare tull.
Jeg føler at du er uenig.
-Nei, jeg bare... -Bare...? Ut med det.
Det er nedlatende å synes synd på disse menneskene.
Hvem sier at det ikke finnes skjønnhet i en verden uten sol?
Har du lest hele boka?
For mange år siden. Den er fantastisk.
Så du har overtaket på Miss Potter.
La oss gå videre.
-Beklager. Hei. -Du igjen.
Dette må være et tegn, tror du ikke?
Er dårlig tegn.
-Hvem er dette? -Dette er Emma Jones.
Hun har den leiligheten jeg fortalte deg om.
Stemmer.
Og dette er min kjære søtnos av en kjæreste, Audrey.
-Nøkkelord "kjæreste". -Hva mener du?
Jeg har en kjæreste. En vakker, skjønn kjæreste.
-Fint for deg. -Jeg har kjæreste.
Så ingen grunn til bekymring, skjønner du?
-Nei. -Fortell henne.
-Fortell hva da? -Fortell hvor grei jeg er.
-At jeg er fin å bo med. -Nei. Hun er heit.
-Takk. -Bare hyggelig.
Vil ikke at du skal bo med en heit jente.
Dere to kommer overens.
La meg introdusere deg for Jack.
-Jack, dette er Emma. -Hei.
-Jack er homo. -Han ser ikke homo ut.
-Jack, du homo? -Å ja.
-Ser du? -Fint for Jack.
Ligger vi bedre an?
-Nei. -Trodde ikke det.
Dette er så urettferdig. Hva med sangen min?
Kanskje jukeboksen avviste den, siden det har
vært nok jenterock for en kveld.
Kjeften.
Pacey. Æsj.
Vil du forklare deg selv?
Hvorfor skulle jeg det?
Desperasjonen i dag tidlig ved tanken på å dele rom
med den brystfagre blondinen din.
-Det, ja. -Det, ja.
Husker du vår sommer?
-Det ringer en bjelle. -Bra.
Husker du da vi kom tilbake, helt oppslukt,
og ville at sommeren skulle vare?
Snakk for deg selv, men det låter kjent.
La oss si at jeg ikke er trist for at sommeren er over.
Noe som ikke betyr at jeg ikke hadde det gøy.
Det er bare det at Hollywood-fester,
med Hollywood-venner, og Hollywood-Audrey er...
-Utmattende. -Kort fortalt, ja.
Jeg føler meg revet, for den delen av meg som er
din venn og forhenværende, sier: "Livet er for kort.
Gjør det som gjør deg glad."
Men den delen av meg som er Audreys nære venn,
og romkamerat, sier: "Vet du hva?
Knus henne, så knuser jeg trynet ditt."
-Oppfattet? -Oppfattet.
Kom igjen.
-Så hvor er han? -Godot Leery, mener du?
Sånn var han hele sommeren.
Han var ute av huset før oss alle og aldri hjemme før midnatt.
-Todd holder ham opptatt. -Hvem er Todd?
Husker du den regissøren som sparket ham i fjor sommer?
Ga ham jobb som assistent i sommer. Sånn er Hollywood.
-Hva med Oliver? -Det klikket for ham, hatet LA.
Han sa han kunne se sjelen forlate kroppen.
Han la igjen en lapp til Dawson: "Sees i helvete, Leery."
Dramatisk til sist pust. Snakket du med ham?
-Oliver? -Dawson.
-Jeg hadde tenkt å ringe, men... -Interessant.
Jeg skal sjekke sangen min.
Denne spiste dollaren min.
Det er en jukeboks. Ventet du deg en premie?
-Er du frekk? -Det er uunngåelig.
-Hva glor du på? -Full fyr med smekken åpen.
Hva ser du på?
Det var ganske bra.
Du var ganske bra selv.
Man får trimmet replikken her.
Ja. Jeg var servitør på videregående,
på et sted som dette. Gjorde meg til hardhaus.
Trenger du jobb?
Vi trenger en hardhaus som kan forsvare seg.
-Jeg vet ikke. Kanskje? -Hva heter du?
-Joey Potter. -Emma Jones.
-Tenk over det. -Det skal jeg.
Det er kø på jukeboksen.
Jeg venter fortsatt på "White Wedding."
Dette har vært festlig, men jeg må hjem.
-Hva? Din amatør! -Jeg må sove, kjære.
Hvis jeg skulle ansette noen,
ville jeg ha tatt en med poser under øynene, som stinket sprit.
Jeg skal ta det inn i betraktningen.
Jeg liker ikke nye Pacey. Hvor er den gode, gamle Pacey?
Gode, gamle Pacey er utslitt. Kjørte 4800 kilometer på tre dager.
Er du ikke trøtt? Har du ikke time i morgen?
Jo. Men jeg har mine prioriteringer.
Ok, frøken kravstor. Jeg drar hjem. Brødre, søstre.
-Hei, Witter. Vent. -Kom igjen, Audrey.
Hvor mange ganger må jeg si det? Jeg må hvile.
Ikke vær irritert, stol på meg.
Om to minutter kommer du til å angre,
så jeg vil skåne deg for smerten.
Hva mener du?
Hva er det der?
Nøkkel til det mest luksuriøse hotellet i Boston.
Vi kan tilbringe den siste feriekvelden sammen med stil.
Etter alle motellene,
tenkte jeg det kunne være forfriskende.
Og jeg lover at du får hvile. Ingen seksuelle fremstøt.
Bare hard-core, dyp søvn.
-Du har rett. Jeg føler meg som en dust. -Ser du? Jeg sa at det kom til å skje.
Gjorde du?
Jeg er lei for det. Jeg vil gjøre godt inntrykk i morgen.
Faren din tok en sjanse for meg. Jeg vil ikke skuffe ham.
Det hadde vært som å skuffe deg, og det hadde sugd.
-Pacey... -Ja.
Du blir så seriøs.
Kom igjen. Vi drar og hviler.
Vet ikke hvor strenge vi må være med den hvile-greia.
Jeg kan jobbe for en sur professor for karrierens skyld,
eller her, bli lagt an på av fylliker og tjene mye tips.
-Hva skal jeg gjøre? -Det er ikke et spørsmål.
-Enig. -Hva mener dere?
Joey Potter velger alltid fornuftens sti.
Det fornuftige er å jobbe for professor furtekopp.
-Godt sagt. -Takk.
Jeg er støtt og sjokkert. Tenker dere sånn om meg?
Det er ikke negativt. Sånn er du bare.
Og vi elsker deg for det.
Greit. Jeg må gå hjem.
Fru voksenopplæring vil handle bøker i morgen tidlig,
så jeg må få meg en lur. Kommer du, Jackers?
Du overtalte meg. Kommer du?
Nei, jeg blir litt til.
-Hva? -Ikke noe. Det er søtt.
Kom igjen. Bare dra.
Joey!
-Gjett hva. -Hva?
-Gjett. -Du er homo.
Det, og så snakket jeg med Steven Spielberg på telefonen.
-Er det sant? -På en måte.
-Hva mener du? -Han ringte Todd, og jeg sa:
"Et øyeblikk", og koblet opp Todd.
-Det var alt? -Hendene mine dirret.
"Et øyeblikk."
Det var alt du sa til barndomshelten din?
Trodde jeg gikk glipp av deg igjen.
Det gjorde du nesten. Alle gikk.
Men du fikk deg ikke til å dra? Du bare måtte se meg?
Jekk deg ned. Bare så du vet det,
betalte jeg jukeboksen for tre timer siden.
Jeg skulle bli til jeg hørte sangen min.
Greit. Jeg tok feil.
Så fortell meg om filmen.
Det er en skrekkfilm. Uansett hva Todd sier.
Han kaller det en Hitchcock-thriller.
Da er Happy Gilmore en hyllest av Woody Allen.
-Du ser godt ut. -Takk.
Jeg sier ikke sånt ofte nok.
Da jeg så deg, tenkte jeg det uten å si det,
så jeg sier det nå.
Er dette en sjekkereplikk du jobbet fram i LA i sommer?
Kan man ikke si at en jente ser godt ut, uten å ville noe mer?
Generelt sett, nei.
Godt poeng. Men dette er deg og meg.
Generelle regler gjelder ikke oss. Har aldri gjort det.
-Kan jeg spørre deg om noe? -Ok.
Vi snakket ikke i det hele tatt i sommer. Hvorfor det?
Det enkle svaret er at det var veldig travelt
og at det ikke var nok tid.
Noe som er sant. Men jeg tenkte på deg hele tiden.
Og på det du sa, om at alt kom til
å ordne seg mellom oss.
Det føltes så bra
at jeg ikke ville ødelegge den følelsen.
-Henger det på greip? -Det gjør det, veldig.
-Du vet hva det betyr? -Hva da?
At vi er i ferd med å bli voksne.
-Herregud. -Hva?
-Så kjedelig. -Sant. Trist, men sant.
Men uansett.
-Du virker annerledes. -Hvordan da?
Bare annerledes. På en bra måte.
Du kler å følge drømmene dine.
Jeg vet ikke om å kjøpe kaffe eller få Todds Porsche fikset
-er å følge drømmene. -Du vet hva jeg mener.
Jo da.
-Så hva med deg? -Hva med meg?
Skjedde det noe i sommer? Traff du noen?
Ingen som trenger å nevnes.
Endelig.
-Denne kjenner jeg. Den er bra. -Den er det.
-Hva? -Den minner meg om noe.
Sommeren mellom syvende og åttende klasse. Og Clueless.
-Var denne i filmen? -Nei. Tror ikke det.
Vi så den på Rialto, husker du?
Det regnet da vi kom ut, moren din hentet oss,
men bilen var på andre siden av veien,
så du tok hånda mi og vi løp av gårde.
Det var sikkert bare ti sekunder,
men da vi kom inn i bilen, tenkte jeg bare på
det at du hadde holdt hånda mi.
Hva har det med sangen å gjøre?
Den stod på i bilen til moren din.
-Hva gjør du? -Skulle by deg opp til dans.
-Er du gal? -Ja, men tilbudet gjelder.
-Takk for at du fulgte meg hjem. -Ingenting å takke for.
-Jeg burde gå. -Du må ikke.
-Må jeg ikke? -Audrey er sammen med Pacey.
-Kult. -Ta senga hennes om du vil.
Jeg kan ta en taxi til hotellet.
Jeg vil ikke at du skal gå rundt alene så sent.
-Takk. -Ingenting å takke for.
-Joey, er du våken? -Ja.
Beklager. Jeg sovnet.
Få deg litt søvn. Vi snakkes i morgen.
-Hva er klokka? -Fem på tolv.
-Søren. -Hva er det?
-Hva gjør du? -Jukser. Kan ikke vente lenger.
Gratulerer med dagen.
-Du er den eneste som husket. -Jeg er flink.
-Takk. -Den er teit. Jeg vet.
Ikke i det hele tatt. Den er perfekt.
Det du sa, at jeg kler å følge drømmene mine.
Jeg har tenkt på det, og jeg vil at du skal vite
at jeg antakelig aldri hadde fulgt en eneste drøm uten deg.
Jeg befinner meg stadig oftere
i disse surrealistiske situasjonene,
og hver gang har jeg en tanke i bakhodet:
"Hva hadde Joey tenkt hvis hun så meg nå?"
Alle har vel noen som utfordrer dem
og får dem til å strekke seg lengre enn de pleier.
Du er den personen for meg.
Så kanskje vi ikke snakket sammen i sommer.
Kanskje vi snakker mindre
ettersom tiden går og livet kommer i veien,
men jeg må si at det ikke føles sånn.
Jeg har deg alltid med meg.
Gratulerer med dagen.
Takk.
Undertekst oversatt av: Marte Solbakken