-Det är väl öppet köp? -Absolut.
Synd att du inte kan använda den. Paris är fantastiskt på våren.
Ja, det är vad jag har hört.
Så jag åkte inte till Paris.
Men det kunde jag ha gjort.
Det Dawson sa den kvällen var sant.
Kom igen, Rain Man. Ditt liv väntar.
Ditt med.
Mitt liv väntade på mig där ute.
Men jag behövde inte maxa mitt kreditkort-
-och flyga tvärs över världen för att hitta det.
Istället njöt jag av de enkla nöjen en sommar i Capeside erbjöd.
Jag läste böcker, lyssnade på CD-skivor-
-serverade många bord på yachtklubben.
Jag träffade en pojke.
Han var söt och trevlig.
Saker gick bra tills han sa:
Jag tror att jag är kär.
Jag vet. Stackars Joey Potter. Söt pojke blir kär.
Tragiskt. Men det var olämpligt.
Pacey och Audrey å andra sidan-
-de var smarta. De ville bara ha roligt.
De kom, de såg, de körde hårt i LA.
I Beantown kom Eric ut ur garderoben.
De två hade en fantastisk sommar och gjorde sånt som kära gör.
Men Jack gav efter för ett öde som är reserverat för heterokvinnor:
Han dumpades för någon yngre och snyggare.
Via e-post. Han var deprimerad.
Men han reste sig och gav sig in i leken igen.
Under tiden fick Jennifer Lindley väldigt alarmerande nyheter.
Mr och mrs Theodore Lindley bad sitt enda barn att sätta sig-
-och berättade att de skulle skilja sig.
Det gjorde henne väldigt glad.
Det var det mest funktionella hennes föräldrar nånsin hade gjort.
Hon hade kanske den bästa sommaren i sitt liv.
HÄLSNINGAR FRÅN HAMPTONS
Sen har vi Dawson.
Vi pratade inte den här sommaren. Inte ett ord.
Vilket är konstigt, men ändå inte.
Jag funderade på att ringa honom.
Men en vecka blev en månad och plötsligt är vi tillbaka i skolan.
Men det Dawson sa den kvällen var sant.
Mitt liv väntar på mig där ute. Det vet jag.
Det häftiga är att jag inte har en aning om vad jag ska förvänta mig.
Men jag är redo, vad det än är. Kom igen.
-Oj, du slår hårt för en tjej. -Förlåt. Jag är sen till något.
-Hört talas om en väckarklocka? -Jag sa förlåt.
Förlåt tar väl inte bort ett blåmärke?
Hej. Joey Potter till professor Hetson. Förlåt att jag är sen.
Inga problem. Han är själv sen.
Jädrar.
-Vi bör nog väcka honom. -Måste vi?
Jag vet att du inte ville ge honom skjuts-
-men vad skulle jag göra, Pacey?
Jag var granne med honom.
Föräldrarna vill att han går på Worthington.
Han är väl inte så illa?
Förutom att han tvingade på mig sin tvivelaktiga musiksmak-
-berättade han hur många gånger han har sett dig naken.
-Han har aldrig sett mig naken. -Jaså? Han känner till tatueringen.
Vakna, ditt lilla pervo!
-Vad i...? -Har du sett mig naken?
-Vad har du sagt? -Det du sa.
Tack. Är det mitt tack för att jag anförtror mig åt dig?
Jag lyssnar, Jack.
Minns du teleskopet i mitt sovrum?
Jag tittade inte på stjärnor.
Jag ska berätta för din pappa.
Gör det. Han tog en titt.
Men han sa snälla saker.
Jag ska berätta för din mamma, och hon kommer smiska dig, Jack.
Visst, sak samma. Jag måste kissa.
-Vad i helsike var det för? -Slutet är nära.
-Vad pratar du om? -Fattar du inte, Pacey?
Inget av de fantastiska paren klarar sig i världen.
Sid och Nancy, Dawson och Joey.
Hur ska vi ha en chans?
Stella Adler, vad är det?
Sommaren är över, Pacey. Verkligheten börjar nu.
Titta på alla de civila som sköter sina liv.
Går till lektioner, köper böcker.
Det får en att vilja spy.
På tal om det, varför går du inte med dem?
För inget händer första dagen. Det är tidsslöseri.
Naturligtvis.
Hade du en bra sommar?
Jag hade en fantastisk sommar.
Tack för att du visat mig ditt LA.
Och för att du presenterade mig för din far, som hjälpte mig med jobb.
Vill du veta något?
Du skulle inte imponera på min pappa, Pacey.
Skulle jag skrämmas?
-Ja, men det är inte poängen. -Vad är det då?
Jag vill inte att du blir en töntig kontorsarbetare.
Jag ska försöka, ms Liddell, men jag behöver ett jobb.
Det skulle vara trevligt att ha lite kontanter.
Vi bor i en stad med åtta miljarder restauranger. Välj en.
Jag kanske vill ha något bättre.
Pacey Witter kanske vill jaga storhet.
Festen kan inte fortsätta för alltid, raring.
-Kan du ta in mina väskor? -Ja.
-Vad? -Jag kan inte tro att du sa "jädrar".
-Det bara kom ut. -Det är så löjligt.
Till och med min sekreterare skulle säga den fulare versionen.
Doris är tydligen en tuff brud.
-Fyller du år i morgon? -Det stämmer.
-Några stora planer? -Nej.
Lika bra. Du har inte mycket att fira.
Det står här att ditt stipendium knappt täcker dina skolavgifter.
-Har du ett jobb? -Nej.
-Letar du efter ett? -Ja.
Det finns ett jobb som assistent på engelskainstitutionen.
-Är du intresserad? -Visst, kanske.
"Visst, kanske." Det är ett jobb som studenter dödar för.
Fundera på det. Säg till.
-Detta är ett problem. -Vad?
Du ska ta min litteraturkurs.
Jag tyckte den såg intressant ut.
Den är avancerad.
Du känner inte mig, professor Hetson.
Annars skulle du inse att min status som andraårsstudent-
-inte är ett problem.
Jag har läst de flesta av böckerna på listan.
Läst Last Exit to Brooklyn?
Last Exit to Brooklyn.
Vi gör ett avtal. Läs klart den innan första lektionen-
-så ska jag försöka glömma att du bara är en andraårsstudent.
-Okej? -Okej.
Vänta, innan första lektionen?
Första klassen är idag.
-Just det. -Kl. 15.00.
Ja, vad är din poäng?
Inget. Glöm det.
-God morgon, mormor. -God morgon, barnbarn.
Mormor, märker du någon skillnad på mig?
-Nej. -Jag råkar vara lycklig.
Det är första dagen som andraårsstudent och jag är nöjd.
Du kanske har märkt att jag oftast är sur.
-Nej, det har jag inte märkt. -Ja.
Livet äcklar mig fortfarande lite, men det gläder mig att vara här.
-Vad trevligt, raring. -Vet du vad jag tror att det är?
Jag tror att upphävningen av Lindleys äktenskap-
-har återställt min tro på mänskligheten.
Om de två dårarna kan förbättra sin livskvalitet-
-och alla andras, då är allt möjligt.
-Vad? -Var är mitt barnbarn?
Om du har ätit upp henne, så spotta genast ut henne.
Hallå? Åh, hej, mr Smalls.
Nej, jag har inga planer.
Jag följer gärna med till Boston Museum of Fine Arts.
Gå.
-Hej. -Åh, Joey. Tack och lov.
Det är ont om tid-
-men oavsett vad som händer-
-så vill du inte att jag sover över. Uppfattat? Hej.
-Joey Potter, där ser man. -Audrey, min nemesis. Välkommen.
Tack. Kan Pacey sova här ett par dagar?
Vet du vad? Det passar inte nu.
Jag måste plugga, och tja, du känner Pacey.
Han är som ett barn. Får han inte uppmärksamhet-
-så får han spel. Sen har vi raparna, fisarna-
-hela... Det är äckligt.
-Jag vet. -Jag står här.
Det funkar inte.
Jag fattar. Ser ut som att du får sova hos mormor, amigo.
Fantastiskt.
Efter allt vi gått igenom, Joey.
Jag trodde det skulle vara lugnt. Jag är lite sårad.
-Om du säger... -Åh, nej.
Försök inte komma undan. Skadan är skedd. Nu går vi, Liddell.
Vad ska vi göra i kväll?
Jag vet inte. Vi kan gå ut och fira.
Vill du fira min återkomst till Worthington? Vad snällt, Joey.
Visst, för det är det enda vi kan fira.
Tydligen. Okej, vi ses.
Joey. Hej, det är jag, Dawson.
Det var länge sen.
Jag är i stan över helgen.
Jag undrar om du vill ta en kaffe...
Lägg på! Jag betalar dig inte för att flörta med nån tjej!
Vänta lite, Todd.
Joey, om du får det här, möt mig på Paleo Sun kl. 14.00, okej?
-Leery! -Måste gå! Hej då.
Nummer sju tar fram offensiven...
Vad tycker du?
Ja, snyggt.
Ser bättre ut på dig.
Den är väl inte för mycket?
-Vad är det för jobb? -Sälja aktier.
Vad vet du om aktier?
Inget. Audreys pappa tror att jag kommer klara mig bra.
Att jag ska utnyttja att jag är en naturlig svindlare.
Erkänn. Du har-
-rätt mängd stöddighet för det jobbet.
Tack, kompis.
-Försvar! -New England försöker...
-Livet hemma hos mormor? -Ja, ungefär.
-Det är ganska... -Töntigt?
Jag skulle säga pittoreskt, men töntigt sammanfattar det.
Det är svårt att ha ett liv, om du fattar.
Jag vet vad du menar.
Nej, det gör jag inte. Vad menar du?
Kom igen, du vet. Man träffar nån-
-man gillar dem, man vill gå till något intimt ställe...
-Du vill inte höra resten. -Jag behöver ingen censur.
Pacey Witter är de homosexuellas vän.
-Har du funderat på att skaffa eget? -Ja, men jag har inte råd.
Inte jag heller, men om vi skaffar ett ställe tillsammans?
-Du och jag, rumskamrater? -Varför inte?
En miljon anledningar.
-Nämn en. -Kan jag återkomma?
Okej, jag hittar ett ställe åt oss.
Är det här konsthistoria?
-Vad gör du här? -Samma som du.
Går du i min klass?
-Detta är inte coolt. -Jag försökte berätta i morse...
...men du pratade på, och jag fick inte en syl i vädret.
-Hur hände det här? -Jag gick på...
...en av Cliftons sommarklasser, och det var så trevligt.
Jag hade glömt hur mycket jag gillar klassrummet-
-så jag bestämde mig för att börja plugga igen.
Du kommer inte bara skämma ut mig-
-utan det är för en man också?
Jennifer, ge en gammal kvinna lite erkännande. Jag gör det för mig själv.
Okej, men varför konsthistoria?
Varför inte en matteklass?
Att använda den delen av hjärnan-
-håller tidig Alzheimers borta.
Damer, måste jag separera er?
-Hej. -Hej.
-Emma. -Pacey.
-Kom in, Pacey. -Tack.
-Oj, Emma, detta är fantastiskt. -Ja, och dyrt.
-Är det dina? -Min killes.
Det är så jäkla omöjligt att tro att en tjej kan spela ett instrument-
-så de måste vara någon annans?
Jag pratar utan att tänka först. Men du lät fantastisk.
Som jag sa, stället är dyrt. Är du student?
-Nej, nej. Du? -Ja. Berklees School of Music.
-Trummorna. -Ja.
-Har du ett jobb? -Nej, jag...
Det var trevligt att träffas, Pacey.
Jag har en stor intervju i morgon...
-...om det räknas? -Nej.
Det är ett fantastiskt ställe. Jag fixar det om du ger mig en chans.
-Jag har en till vän som... -En till kille?
Det är en dålig idé att bo med män. Det slutar alltid illa.
Jag har ett lesbiskt par som kommer tillbaka i morgon.
Både Debbie och Donna har jobb.
Kan de hjälpa dig bära ner trumsetet när du har ett gig?
Det ser ut så. De är snyggare än du också.
Om du behöver förvekliga mig, så är det okej-
-men låt mig ta hit Jack.
Jack är säkert supercharmig.
Men det behövs inte.
Jag förstår inte varför du är så rädd.
Är det sexuell spänning?
Det kan bli konstigt-
-men jag kan garantera att det inte finns någon möjlighet-
-att varken Jack eller jag blir kära i dig.
För att... Det kom inte ut helt rätt.
-Låt mig försöka igen. -Det behövs inte.
-Han är gay. -Stick.
-Vad gör du? -Jag försöker försäkra mig om...
...att mormor inte är här också.
Kom igen. Var schysst.
Jag tror inte att popkulturens historia är hennes grej.
Vem vet? Hon är galen. Som en räv.
-Okej, jag... -Vad?
-Åh, han är snygg. -Ja. Precis.
POPKULTUR
Välkomna, vänner, till vad jag hoppas blir en bra termin.
Ni tror säkert att det kommer bli lätt.
När man tittar på vad vi ska studera...
Saker som Keanu Reeves filmer, WB:s uppgång-
-och varför dokusåpor är dåliga för själen...
-Tror du att han är gay? -Frågar du mig?
Kom igen. Jag är sämst på sånt.
Hur mycket vill du slå vad om att han är gay?
-Vad sägs om en miljon dollar? -Okej.
Jag kan svara på frågor när som helst.
Jag är ungefär som ni, beroende av popkultur.
Min fru tycker att jag tittar för mycket på TV, och hon har nog rätt...
-Min fru. -...men det är mitt jobb.
-Hur vill du ha den? -Hundralappar.
Jag gillar hundralapparna.
Last Exit to Brooklyn är en klassisk amerikansk efterkrigsbok.
Det finns...
-Hej. Hur mår du? -Bra.
Sätt dig.
Vill du ha något?
Kolla om det är okej-
-för det finns platser där borta.
Den här funkar.
Var var jag? Just det.
Last Exit to Brooklyn är en klassisk amerikansk efterkrigsbok.
Det finns...
-Kan du svara? -Jag vill inte vara ohövlig.
Okej, då svarar jag.
Hallå? Vem är det? Audrey.
Nej, detta är professor Greg Hetson.
Nej, Joey kan inte prata.
Vill du att jag hälsar henne något?
Visst. Okej, jag fattar. Du med.
Vad pratade vi om?
Vet du vad? Innan jag glömmer, Joey. Dawson hann inte.
Han var lite förvirrad, men han vill träffa dig och gänget-
-på Hell's Kitchen vid kl. 20.30, okej?
-Tack. -Mitt nöje.
Så, vad pratade vi om? Okej.
Last Exit to Brooklyn. Tankar?
Joey?
Jag hann bara läsa en av vinjetterna.
Joey, det är första lektionen och du har redan brutit ett löfte.
-Förlåt, men... -Handling, Joey. Inte ursäkter.
Vad tyckte du om det du läste?
Jag tyckte det var hjärtekrossande.
Människorna är dömda.
Det är en värld där solen aldrig skiner.
Du. Vad heter du?
-Hallå? -Ja, visst. Eddie.
-Mitt namn är Eddie. -Eddie. Hej, Eddie.
Vad är ditt problem, Eddie?
-Jag har inget problem. -Det är skitsnack.
Jag känner en motsatt åsikt.
-Nej, jag bara... -Bara? Kom igen, säg det.
Jag tycker det är nedlåtande att tycka synd om dem.
Vem säger att det inte kan finnas skönhet i en värld där solen inte skiner?
Har du läst hela boken, Eddie?
Ja, för flera år sen. Den är fantastisk.
Då ligger du före ms Potter.
Vi går vidare.
-Förlåt. Hej. -Du igen.
Detta måste vara ett tecken, tycker du inte det?
Jag tror det är ett omen som varnar oss.
-Vem är det här? -Detta, min kära, är ms Emma Jones.
Hon har lägenheten jag berättade om.
Just det.
Och detta, ms Emma Jones, är min kära flickvän, Audrey.
-Nyckelordet är "flickvän". -Vad pratar du om?
Jag har flickvän. Här. En vacker, underbar flickvän.
-Kul för dig. -Men jag har flickvän.
Så du har inget att oroa dig för. Du vet?
-Nej. -Okej, säg du det.
-Vad? -Vilken bra kille jag är.
-Vilken bra rumskamrat jag är. -Nej. Hon är het.
-Tack. -Varsågod.
Du får inte bo med en het tjej.
Ni kommer överens. Vad bra.
Jag vill introducera dig till Jack.
-Jack, detta är Emma. Säg hej, Jack. -Hej.
-Jack är gay. -Han ser inte gay ut.
-Jack, är du gay? -Ja.
-Ser du? -Bra för Jack.
Är vi närmre lägenheten?
-Nej. -Tänkte väl det.
Detta är orättvist. När tänker de spela min låt?
Jukeboxen kanske avvisade den för att den har spelat-
-nog med gnällig tjejrock för en kväll, tack.
Lägg av.
Pacey. Äckligt.
Kan du förklara dig?
Varför då?
Tidigare idag vägrade du bli instängd i ett rum-
-med en bystig blondin du tillbringade sommaren med.
-Åh, det. -Ja, det.
Minns du vår sommar?
Ringer en klocka eller två.
När vi kom tillbaka var allt så bra-
-och vi ville inte att det skulle ta slut?
Tala för dig själv, men jag minns något liknande.
Låt oss säga att jag inte är ledsen över att sommaren är slut.
Vilket inte betyder att jag inte hade kul, för det hade jag.
Olika Hollywood-fester-
-med olika Hollywood-vänner och "Hollywood-Audrey" är...
-Utmattande. -Med ett ord, ja.
Jag har en konflikt här, för den delen av mig som råkar vara-
-din nära vän och tidigare älskarinna säger: "Livet är för kort.
Man måste göra det som gör en glad."
Men delen av mig som är Audreys nära vän-
-och college-rumskamrat säger: "Vet du vad?
Krossa hennes hjärta, så krossar jag dig."
-Uppfattat? -Ja.
Kom igen.
-Var är han? -Du menar Godot Leery?
Jag vet inte. Det var så här hela sommaren.
Han gick innan vi vaknade-
-och kom inte hem innan midnatt.
-Todd höll honom upptagen. -Vem är Todd?
Minns du regissören som avskedade honom förra sommaren?
Han anställde honom som assistent i somras. Det är Hollywood.
-Oliver, då? -Han flippade ut, hatade LA.
Han sa att han såg sin själ lämna kroppen.
Han lämnade en lapp på Dawsons kudde: "Vi ses i helvetet, Leery."
Dramatisk till slutet. Har du inte pratat med honom?
-Oliver? -Dawson.
-Nej. Jag ville ringa, men... -Intressant.
Jag ska kolla min låt.
Den käkade upp mitt mynt.
Det är en jukebox, inte en automat. Förväntar du dig godis?
-Är du uppkäftig? -Det är oundvikligt.
-Vad tittar du på? -Full kille med öppen gylf.
Vad tittar du på?
Den var bra.
Du klarade dig också bra.
Man slipar tungan genom att jobba här.
Jag vet. Jag var servitris på ett sånt här ställe i gymnasiet.
Du letar inte efter jobb?
Vi behöver en tvär tjej som du här.
-Jag vet inte. Kanske. -Vad heter du?
-Joey. Joey Potter. -Jag är Emma Jones.
-Fundera på det, Joey. -Det ska jag.
Jag vet, jukeboxen ligger efter.
Jag väntar fortfarande på White Wedding.
Det har varit kul, men jag ska hem.
-Va? Din amatör! -Jag måste vila, raring.
Jag vet inte, om jag skulle anställa någon-
-så vill jag se dem med påsar under ögonen och lukta sprit.
Jag ska fundera på det, men jag tänker gå.
Jag gillar inte den nya Pacey alls. Vad hände med den forna Pacey?
Den forna Pacey är utmattad. Han körde 480 mil på tre dagar.
Är du inte trött? Har du inte lektioner i morgon?
Jo, men jag har mina prioriteringar.
Okej, Demanda. Jag ska gå hem. Bröder, systrar.
-Witter. Vänta. -Kom igen, Audrey.
Hur många gånger måste jag säga att jag behöver vila?
Var inte sur på mig.
Om två minuter kommer du ångra dig, och jag vill bespara dig den smärtan.
Vad pratar du om?
Vad är det?
Det är en nyckel till ett rum på det mest löjligt flotta hotellet i Boston.
Vi borde spendera vår sista sommarkväll i stil.
Med alla sunkiga motell och sånt-
-är det ett trevligt miljöombyte.
Jag lovar att du ska få vila. Inga sexuella påhitt.
Bara total REM-sömn.
-Du har rätt. Jag känner mig dum. -Ser du? Jag sa ju det.
Gjorde du?
Förlåt. Jag vill göra ett gott intryck i morgon.
Din far ansträngde sig för mig. Jag vill inte göra honom besviken.
För då gör jag dig besviken, och det skulle suga.
-Pacey... -Ja.
Du börjar bli seriös.
Nu går vi och vilar.
Jag vet inte hur strikta vi behöver vara med "vila"-grejen.
Jag kan jobba för en sur professor och klättra i min akademiska karriär-
-eller jobba här, där fyllon flörtar, och tjäna bra dricks.
-Vad ska jag göra? -Det är inte ens ett val.
-Jag håller med. -Vad menar ni?
Får hon ett val, kommer Joey Potter välja det förnuftiga.
Det förnuftiga är att jobba för sura professorn.
-Snyggt. -Tack.
Jag är chockerad. Är det vad ni tror om mig?
Jo, det är inget dåligt. Det är bara den du är.
Vi älskar dig för det.
Okej. Jag måste gå hem.
Vår studerande dam vill gå till bokaffärerna tidigt-
-så jag måste få lite skönhetsvila. Kommer du, Jackers?
Du övertalade mig. Jo, kommer du?
Nej, jag stannar kvar lite till.
-Vad? -Inget. Det är sött.
Stick nu.
Joey!
-Okej, gissa vad. -Vad?
-Gissa. -Du är gay.
Det, och jag pratade i telefon med Steven Spielberg häromdagen.
-Verkligen? -Ungefär.
-Vad menar du? -Han ringde till Todd, och jag sa:
"Var god dröj", och gav luren till Todd.
-Var det allt? -Mina händer skakade.
"Var god dröj."
Var det allt du kunde säga till din hjälte?
Jag trodde jag skulle missa dig igen.
Det gjorde du nästan. Jag var på väg ut.
Men du kunde inte gå? Du var tvungen att träffa mig.
Lägg av. Du ska veta att jag-
-stoppade i en dollar i den jukeboxen för tre timmar sen.
Jag ville inte gå förrän jag fick höra min låt.
Okej. Då hade jag fel.
Berätta om filmen du gör.
Det är en skräckfilm. Oavsett vad Todd säger.
Han säger att det är en Hitchcock-thriller.
Det är som att Happy Gilmore hyllar Woody Allen.
-Du ser fantastisk ut. -Tack.
Jag säger inte sånt tillräckligt.
När jag såg dig tänkte jag: "Hon ser fantastisk ut", men jag sa inget-
-så jag säger det nu.
Är detta en rutin du jobbat på i LA i somras?
Får man inte säga till en tjej att hon ser bra ut utan att manipulera?
Generellt sett, nej.
Okej. Bra poäng. Men detta är du och jag.
Generella regler gäller inte. Det har de aldrig gjort.
-Får jag ställa en fråga? -Okej.
Vi pratades inte vid i somras. Alls. Varför?
Ett lätt svar är att jag var upptagen och inte hade tid.
Vilket stämmer, men det är inte därför. Jag tänkte på dig hela tiden.
Och på det du sa om att allt skulle lösa sig mellan oss.
Det fick mig att må så bra att jag inte ville förstöra den känslan.
-Låter det vettigt? -Ja, väldigt.
-Du vet vad det betyder. -Vad?
Vågar jag säga att vi börjar bli vuxna?
-Herregud. -Vad?
-Det låter så tråkigt. -Sorgligt, men sant.
Men så är det.
-Du verkar annorlunda. -Hur då?
Annorlunda på ett bra sätt.
Som att du lever din dröm.
Jag vet inte om att köpa latte och tvätta Todds Porsche...
-...är att leva i en dröm. -Du vet vad jag menar.
Ja, det gör jag.
-Du, då? -Vad?
Gjorde du något speciellt i somras, träffade någon speciell?
Ingen värd att nämna. Och du?
Äntligen.
-Detta är en bra låt. -Ja.
-Vad? -Den påminner mig om något.
Sommaren mellan sjuan och åttan. Och Clueless.
-Var den med på soundtracket? -Nej, det tror jag inte.
Vi såg den på Rialto, minns du?
Det regnade när vi kom ut, din mamma hämtade oss-
-men bilen stod på andra sidan gatan-
-så du tog min hand och vi sprang.
Det var bara i 10 sekunder-
-men när vi satte oss i bilen kunde jag bara tänka på-
-att du hade hållit min hand.
Vad har det att göra med låten?
Den spelades på radion i din mammas bil.
-Vad gör du? -Jag tänkte be dig om en dans.
-Är du galen? -Ja, men erbjudandet står kvar.
-Tack för att du följde mig hem. -Du behöver inte tacka.
-Okej, jag borde gå. -Det behöver du inte.
-Inte? -Audrey är med Pacey i kväll.
-Coolt. -Ta hennes säng om du vill.
Jag kan ta en taxi till hotellet.
Nej, jag vill inte att du går omkring så här sent.
-Tack. -Du behöver inte tacka. Sån är jag.
-Joey, är du vaken? -Ja.
Förlåt. Jag somnade.
Sov. Vi kan prata i morgon bitti.
-Vad är klockan? -23.55.
-Attans. -Vad är det?
-Vad gör du? -Fuskar. Jag kan inte vänta längre.
Grattis på födelsedagen, Jo.
-Du är den enda som mindes. -Jag är bra på det.
-Tack, Dawson. -Den är fjantig, jag vet.
Nej, den är inte fjantig alls. Den är perfekt.
Du vet, det du sa om att jag lever min dröm?
Jag har funderat på det, och du ska veta-
-att jag inte hade levt någon dröm om det inte vore för dig.
Jag finner mig själv i overkliga situationer-
-och varje gång tänker jag:
"Vad skulle Joey tycka om hon såg mig nu?"
Jag antar att alla har någon som utmanar dem-
-och som får dem att jaga något bortom sin räckvidd.
Du är den personen för mig.
Så, ja, vi kanske inte pratades vid i somras.
Vi kanske pratar mindre-
-allt eftersom livet kommer i vägen mer och mer-
-men jag känner det inte, Jo.
För du är med mig överallt.
Grattis.
Tack.
Undertextning: Sami Rusani