Det här är helt fel.
Enda sättet det kan bli mer fel-
-är om jag bad dem att göra fel och de tabbade sig.
Det står en DVD-spelare i vardagsrummet.
Lustigt...
-...då det här ska föreställa 70-talet. -Jag fixade det.
-Jag tog bort CD-skivorna och datorn. -Jävla idioter.
-Tändare? -Ledsen, nej.
-Vad sa du? -Din farfar dog av cancer.
Du sa åt mig att inte låta dig röka oavsett hur mycket du bönar.
-Jag skämtade. -Ledsen, jag kan inte.
Du får 12 000 dollar.
Runkpelle.
Där får jag för mitt dåliga omdöme.
Jag hade kunnat göra en video-
-åt ett homosexuellt smörsångarband.
Instep eller Backdoor Boys eller något.
Men icke, jag måste välja min konst.
Zooma in på Natashas bröstvårtor.
Slå på AC:n så att de syns.
-Högklassigt. -Ja.
Och du kanske inte har hört, men Natasha...
-...kan vara... -Besvärlig.
Jag skulle säga "en pina", men okej.
-Se till att hon är nöjd. -Okej.
Med alla nödvändiga medel.
Det är en stor kväll. Det är en viktig scen-
-så allt måste fungera perfekt.
Slappna av, det är första dagen.
-Det kommer att bli kul. -Visst.
Kul för dig, ett helvete för mig.
Skicka Natasha till min husvagn.
Dags för "galen diva berättar vad hon tycker om scenen-
-så vi kan låtsas att hennes åsikt räknas"-snacket.
Natasha är inte här än.
Vi börjar filma om en timma, och huvudrollsinnehavaren...
Hon är på flygplatsen. Phil hämtar henne.
-Nej. -Jo, det är hon.
Nej, jag sparkade Phil i eftermiddags.
-Varför skulle du göra det? -För att han blir butter...
...när folk kastar mobiler på honom för att han klantar sig.
-Kastade du en mobil på honom? -Det är oviktigt.
Poängen är att vår kinkiga huvudrollsinnehavare-
-för närvarande är på flygplatsen och väntar på ingen.
Om vi börjar filma om 57 minuter.
-Jag åker och hämtar henne. -Åk.
Skynda på.
Ska inte uppsatsen lämnas in på måndag?
Håll tyst.
Sida 109.
Det är bäst du snabbar på.
Herregud, kan du gå härifrån?
Förlåt. Så, vad tycker du hittills?
Håller du tyst om jag berättar?
Jag tycker att den är skittråkig.
Bara för att varje kvasibohemisk hipster-
-med anspråk på litterärt anseende avgudade Kerouac...
-...så måste jag också göra det? -Nej.
Den är bara tråkig och den saknar fokus.
Och den har ingen handling. Det är bara en lång, oavbruten mening.
Och allt är bara machoposerande och kvinnohat.
-Ursäkta? -Jag sa inget.
-Jo, du sa... -Gjorde jag?
Ja, på ett väldigt förmätet sätt.
Det är inget. Jag håller bara på-
-att lära mig om dig.
-Vad tusan ska det betyda? -Inget. Slappna av.
Bara för att jag ogillar en bok så är jag sämre för det?
Nej, jag tyckte bara att din åsikt var intressant.
Du behöver inte vara nedlåtande.
-Varför är du så arg? -Jag är inte arg.
-Jo. -Jag är inte arg på någon.
Jag sa inte arg på någon.
-Jag sa bara att du var arg. -Men det är jag inte.
Är det en kille?
-Är du arg på en kille? -Ja, just det...
...för det är ju alltid det, eller hur?
Jag gillar inte dig, så någon kille måste ha krossat mitt hjärta.
Det kan ju inte vara för att du är frånstötande.
Så du gillar inte mig?
Vet du vad?
Jag måste fortsätta läsa, så kan du sluta prata med mig?
Vem han än var så måste han ha gjort något hemskt.
Vet du vad? Nu har du gått för...
Hell's Kitchen.
Ja, vi kör ut.
Ja, det är-
-en ganska stor beställning. Låt mig kolla.
Okej.
-Audrey. -Hur visste du att det var jag?
Jag är ju psykotisk.
-Du är sen. -Ja, jag vet. Lyssna...
...jag tror inte att jag kan komma.
Jo, Pacey, du får inte svika mig.
Jag har inte sett dig på flera dagar.
Och vi har en monsterfest att gå på i kväll-
-och festligheterna har redan börjat-
-så se till att komma hit, på stubinen.
Jag vill inte höra några ursäkter.
-Jag måste studera. -Nej.
Du måste vara med din flickvän.
Hon börjar glömma hur sex känns.
Hon kanske blir tvungen att göka med en främling.
Okej, lyssna. I morgon kväll-
-lovar jag dig en knullfest av episka proportioner-
-som kommer att vara hela natten.
Och jag ska göra den där grejen du gillar.
-Du vet, med... -Med grejen?
Ja, grejen.
Då är vi överens.
Men den här dumma serie-17-grejen...
-Sju. -Det spelar ingen roll.
Det får lov att vara över snart, för mogna, ansvarsfulla Pacey-
-är en stor fet tråkmåns.
Det är noterat.
Okej. Du är frikallad.
Gå och var flitig och tråkig, mitt hjärta.
Var sedeslös och dum du, så hörs vi i morgon.
-Jag älskar dig. -Ja, ja.
Hör ni?
-Jag tror att jag ska åka hem. -Va?
Är du galen? Du kan inte åka hem.
Vi ska bara på årets största och bästa fest i kväll.
Du får inte gå. Du måste komma.
-Jack, hjälp mig. -Du vet...
Vad försöker du säga?
Jag menar, jag är lite trött-
-och det är Kate & Leopold på kabel-TV i kväll.
-Allvarligt? -Kate & Leopold?
-Ja. Hugh Jackman är het. -Nej.
Nej, jag har jobbat hårt hela veckan.
Jag har förtjänat den här kvällen av omåttlighet.
Jag vill bli full på en fest och hångla med en främling.
Det är poänglöst om ni inte är där så att ni kan reta mig i morgon.
Okej då.
-Menar du det? Audrey? -Jag hänger med.
Okej, vi ingår en pakt.
I kväll ska vi ha det roligt.
Vi ska dansa på borden.
Vi ska skrika. Kort och gott, vi ska festa som om det var 1999.
Kom igen nu.
...avgående flyg 271, ert bagage är...
-Natasha. -Nonsens.
Jag sitter gärna och väntar en timma.
Min häck är inte alls avdomnad.
Så, lyssna...
Jag behöver en Evian och Altoids.
De ligger i handskfacket.
En stor scen i kväll.
Är du nervös?
Nej, du förstår-
-den andra skådisen kommer inte att strypa mig på riktigt.
Det är bara på låtsas.
Dricker du?
-Smart. -Bör du verkligen...
Det är ingen fara.
Stanna om du ser en blomsterhandel. Jag vill köpa liljor åt Todd.
-Det ligger nog ingen på vägen. -Där.
-Vi är jättesena... -Hör du...
...vill du göra mig arg?
För om jag är arg när jag kommer dit...
Vi ska på några klubbar. Du följer med. Kom.
Jag kan inte. Jag måste studera.
Förlåt, lät det som en fråga?
-Va? -Vi ska på några klubbar. Du ska med.
-Kom igen. -Jag menar allvar. Jag måste studera.
Ser du de där killarna? Inte en enda av dem-
-jobbar här med er underhuggare-
-för de är dina chefer, inte dina medarbetare-
-inte dina kollegor.
De håller din karriär i sina händer-
-så tänk efter noga innan du säger nej.
-Jag borde ringa min tjej. -Gulligt. Gör det senare.
Hämta jackan. Kom igen.
Är ni redo, mina herrar? Då ska vi ha lite roligt.
Herregud, titta på alla lampor.
Hur mycket drack du?
Donald, var inte en sådan SpongeBob.
-Jag drack bara en slurk. -Varför kallar du mig Donald?
Vi är nog överens om att Dawson är ett fånigt namn.
Och du ser ut som en Donald. Eller, om du föredrar, Ronald.
Todd!
Välkommen till Boston. Du ser strålande ut.
-Du är sen. -Donald körde vilse.
De är underbara.
-Är du redo för scenen? -Allt sitter här uppe.
Toppen. Vi är lite sena...
-...så du kan väl gå och klä om? -Visst.
Fel håll, gullet.
Ja, just det.
-Vad har hänt? -Hon är trött.
Ta henne till omklädningsrummet och ge henne kaffe.
Ja.
Sluta tafsa på mig.
Att jag lät de händerna röra mig när jag var naken.
Skönt att ingen vet vår historia.
-Lyssna... -Hur mår vännen du dumpade mig för?
Jag missade hennes namn. Det är en tjej, va?
Hon mår bra, tror jag.
Säg inte att hon har dumpat dig.
Åh, vad sorgligt.
Jag är ledsen för hur jag behandlade dig.
-Jag klandrar dig inte om du hatar mig. -Jag hatar dig inte.
-Jag ömkar dig. -Låg mig hjälpa dig.
Vill du ha kaffe eller en bagel?
Så du vill hjälpa mig?
Åh, vad gulligt.
Jag ska berätta hur du kan hjälpa.
Dra åt helvete, Dawson.
Nej.
Hjälp mig, någon!
Nej! Hjälp mig, någon!
Hjälp mig, någon! Nej!
-Jag kissar på mig. -Och bryt.
Förlåt, Todd. Jag är bara så...
Det är ingen fara. Gör det igen.
Den här gången, kom ihåg-
-skräck.
-Tagning sju. -Nej.
Hjälp mig, någon!
-Mina tuttar. -Och bryt.
-Tagning 19. -Nej, snälla.
Nej. Gud...
Jag träffade dig rakt i...
Todd!
Jag kan inte jobba så här.
-Bryt. -Förlåt.
-Är hon full? -Nej.
-Dawson? -Kanske lite grann.
Jag måste medge det, jag är imponerad, Witter.
Av vad då?
Tre heta kvinnor stötte på dig inne på klubben-
-och du nobbade allihop.
Så trogen kan jag nog inte vara mot någon, hur het hon än är.
Du är en bättre man än jag.
Du har rätt, men jag tror att en av tjejerna var en kille.
Jag trodde att det var din grej?
Vart tusan är vi på väg nu igen?
Hemmafesten.
Just det, och var är den någonstans?
-Vet du inte? -Jag vet inte.
Jag vet då inte.
Den är någonstans i Boston.
Ja, det hjälper ju.
Schyst.
Hör ni, nu minns jag!
Den är på Waverly Road bredvid affären med gratissektionen.
-Vi går dit. Jag fryser. -Vad är en gratissektion?
En gång med plastbehållare-
-fyllda med mat man kan äta medan man handlar.
Nej, det är lösviktsbehållare.
Det är meningen att man ska betala för maten.
-Allvarligt? -Ja.
Vem vill gå på strippklubben i Waltham?
Herregud.
-Jag försökte ringa dig... -Rör mig inte.
Kan vi diskutera det här lugnt och sansat?
Det finns inget att diskutera. Du ljög.
Jag ljög inte. Jag studerade, och så kom en jobbgrej emellan.
Sedan när räknas det som jobb när ett gäng tölpar-
-stoppar sedlar i en stringtrosa?
Du förstår inte hur viktigt-
-det var att jag följde med. Jag kunde inte säga nej.
Jag vet inte vem du är längre.
Du är som någon sliskig aktiemäklare.
Det enda du bryr dig om är ditt jobb.
Därför att jag inte vill leva på nudlar resten av mitt liv-
-och det är så det kommer att bli om jag inte följer deras regler.
Jag önskar att jag kunde ignorera verkligheten-
-men det kan jag inte, för vi bor inte alla i Audrey-land.
Just det.
Och jag är bara en dum, rik blondin som inte fattar.
-Det är inte det jag säger. -Jag tror att det är precis vad du säger.
I så fall är jag ledsen.
Men det här jobbet är viktigt för mig-
-och jag är bra på det-
-och ärligt talat önskar jag att du kunde vara mer förstående.
Jag tror att jag förstår precis.
Ha det så roligt. Kom, hör ni, vi går.
-Kom igen. -Följ inte efter mig.
Haka inte upp dig på det.
Stor leverans.
Mycket mat.
Hur är På drift?
Bra.
Vilken sida är du på?
Är det lugnt om vi inte pratar?
Okej.
Men jag tror jag vet varför du hatar den.
Vad bra.
Ja, jag tänkte:
"Hur kan någon vettig människa hata en sådan vacker bok?"
Och så insåg jag-
-att den gör dig nervös.
-Verkligen? -Ja.
Ja, för den handlar om folk som inte följer den dominanta vägen.
Du vet, folk som-
-lever på sina impulser, och det gör många illa till mods.
Tråkiga människor? Folk som inte följer sina impulser?
Jag sa inte "tråkiga", bara-
-riskobenägna.
Du vet inget om mig.
Fast vad folk tycker om böcker-
-eller musik säger mycket om dem.
Jag följer många av mina impulser.
I somras, helt spontant, när jag var nästan pank...
-...köpte jag en biljett till Paris. -Du åkte till Paris? Hur var det?
Nej, jag...
Poängen är att jag kunde ha åkt.
-Så du åkte inte? -Nej, men jag kunde ha åkt.
Jag som trodde att livet handlade om det man gör-
-inte det man kunde ha gjort. Jag misstog mig.
Vart ska du?
Jobba. Det där var allt.
-Men du måste följa med. -Nej.
Hur ska jag få ut all mat ur bilen?
-Wendy kan åka med dig. -Nej, Wendy...
...sköter mina uppgifter, vilket du är obehörig att göra.
Ledsen. Kom så åker vi.
Det är illa nog att han ljög-
-men det faktum att han hellre umgås med dem än med mig, jag menar...
Herregud, jag är ledsen.
Tjatar jag om det här?
-Det är ingen fara. -Bara lite grann.
Förlåt, jag glömde vår pakt.
-Vi skulle ju ha det roligt. -Det är ingen fara.
Det är bara-
-du vet? Du brukade håna sådana där killar.
Han vill aldrig ha sex längre.
Vi gör det bara tre gånger i veckan nu.
Jösses, jag behöver en öl. Jag är strax tillbaka.
Tack ska du ha, polaren.
-Kan jag få en öl? -Absolut.
-Varsågod. -Tack.
Herregud, titta vad jag har gjort.
Det är lugnt, det var mitt fel.
Nej, jösses. Du dricker... Jag menar...du dricker ju inte ens.
Det är säker kallt, och det luktar, och jag tafsar på dig-
-och jag tar och slutar.
Hej.
Okej, du har ertappat mig.
Jag är full.
Japp, jag är en alkis. Jag flyr från verkligheten.
Men det här är en fest-
-och på fester så dricker folk.
Kanske tycker du att det är svagt-
-men då borde du inte gå på fester där det finns fulla människor-
-för det är vad som händer på fester.
Det är ett party-faktum.
Du tycker att jag är världens tråkigaste person, va?
Nej, inte alls.
Du är säkert jättekul.
Jag tar och går nu.
Det är inte som om jag inte har en mobil.
Jag har den med mig överallt, men har han försökt ringa? Nej.
Herregud.
Ja.
-Hej. -Hej.
-Skönt att se ett bekant ansikte. -Vad gör du här?
Inte för att jag inte är glad att se dig.
Det är kul att du kom, men jag förväntade mig inte...
Eftersom jag undervisar i vad som anses vara ett häftigt-
-icke-livlöst ämne-
-så händer det att studenter ibland bjuder mig på fest.
Vanligtvis på skoj är jag säker, i tron att jag aldrig skulle komma.
Nu när du är här kan vi väl ta en öl?
-Det låter bra. -Okej.
Han säger en sak och gör en annan.
Är det en inspelningsplats vi ska leverera mat till?
Ja, det är någon slasherfilm, tror jag.
Toppen.
Ja!
Jag vill försöka nu.
-Schyst. -Nu måste du dricka.
Okej.
Det är min.
Hallå?
Ja.
Kan du hänga kvar en sekund?
Djupa, renande andetag.
Pacey?
Jag...nej. Jag är... Låt mig bara säga det här:
Jag vill låta dig veta att jag är-
-så rik. Jag är en sådan dum-
-och rik tossa-
-att jag med lätthet-
-kan göra så här.
Herregud.
Du bara dränkte din telefon.
Jag vet!
Herregud!
Hör du, sakta ned.
Audrey, allvarligt.
Okej. Vems tur är det?
Var det du som gjorde det? Tror du att de kan fixa det?
-Kan vi åka nu? -Nej.
-Varför inte? -För att vi måste få betalt först.
Okej.
Ursäkta mig...
-...hej, vi kom med maten. -Härligt. Jag är utsvulten.
Jag undrade faktiskt var vi får betalt?
Prata med Dawson.
Han står där borta.
Toppen.
Hej.
-Hej. -Vad gör du här?
-Kul att se dig också. -Jag är bara förvånad.
Jag körde ut lite mat-
-och visste inte att det var till det här stället förrän vi kom hit.
Om jag hade vetat hade jag inte...
Nej, just det.
Det är lugnt.
-Jag bad inte om ursäkt. -Varför skulle du?
Vad ska det betyda?
-Vad gör vi? -Ta en matbit.
Du måste ha smink i nästa scen.
-Hej, trevligt att se dig igen. -Hej, Todd.
Natasha, har du träffat Dawsons vän? Joey hette du, va?
Herregud.
Det är hon, eller hur?
-Natasha... -Att du vågar ta hit henne...
...tjejen du dumpade mig för efter jag gav dig ditt livs bästa sex?
-Kan vi bara... -Vad då? Jag citerar dig bara.
Förlåt, är du generad?
För jag vill inte genera Dawson Leery-
-som är så ridderlig och tystlåtet värdig.
Dawson är typen som gör en tjej sällskap hem-
-hjälper henne över en vattenpöl. En riktig gentleman.
Sedan ligger han med henne, säger att hon är bäst-
-och gör slut via telefonsvarare.
Vad trevligt att råkas.
Jag är i husvagnen om du behöver mig.
Mitt favoritavsnitt är nog det där de legaliserar hasardspel-
-och Marge blir beroende.
Fast det där Homer blir tågkonduktör...
-...är också grymt. -Ja.
Mitt favoritavsnitt är när Selma gifter sig med Troy McClure.
En klassiker.
Jag fattar inte att jag har det här samtalet-
-med min lärare. Förra året...
-...visste jag inte vilka mina lärare var. -Inte?
Nej, det var lite trassligt.
Akademiskt sett, i alla fall.
Det var förvånande. Dina uppsatser är lysande.
-Jag gillade din senaste uppsats. -Du vet...
Jo, den var toppen.
Du har en fallenhet för att förstå vad som pågår under ytan.
Det är inte många som har. Du borde vara stolt.
Tack. Jag tycker...
-...verkligen om dina lektioner. -Tack.
Jag träffade min fru på en fest när jag gick på universitetet.
Hon hade lila hår som gick ner till midjan.
Det känns som miljoner år sedan.
Hon är gravid. Hon berättade det i går.
Hon är på konferens i Philadelphia.
Jag kunde bara inte sitta hemma i lägenheten själv, och jag är bara så...
Jag vet inte.
Allting känns bara lite för verkligt.
Det kanske var därför jag kom hit.
Förlåt, jag borde inte berätta det här.
Jo, det är lugnt. Det är okej, jag lyssnar gärna.
-Jag känner mig bara löjlig som är här. -Va? Löjlig?
Det är löjligt att du känner dig löjlig.
Blir jag tvungen att ta ifrån dig mobilen?
Det är en trist situation-
-men det står nakna tjejer där-
-som krumbuktar sig för våra surt förvärvade pengar.
Många av dem är kanske ensamstående mödrar eller studenter.
Vill du inte hjälpa dem?
-Jag trasslade till det med min tjej. -Jag vet, jag var där.
Kan vi prata lite allvar en minut?
Du vet, utan allt tävlingsbetonat machosnack medarbetare emellan?
-Visst. -Okej.
Här är grejen. Det syns att du älskar henne.
Hela ditt väsen skriker nästan:
"Jag är en kär idiot", och jag känner igen det-
-för jag var likadan själv en gång.
Och jag sårade henne, precis som du gjorde.
Nej, värre än vad du gjorde.
Efteråt försökte jag få tag på henne hela kvällen-
-och grät som ett litet barn.
Hon vägrade att svara, så vet du vad jag gjorde?
-Vad då? -Gick hem till henne...
...och knackade på dörren.
Jag hade inga blommor, höll inte upp någon bergssprängare.
Det var bara jag och hon, och jag såg på henne-
-och hon såg på mig, och jag behövde inte säga något-
-för vi visste båda att jag älskade henne och var ledsen.
Så du behöver nog inte oroa dig.
Om du älskar henne och är ledsen-
-så kommer hon att veta det.
Rich-
-du snackar sådan otrolig dynga!
Den var ju jättebra.
-Kallar du dig försäljare? -Okej, men jag har rätt om en sak.
Du kan inte göra något mer. Ni behöver tid att lugna ner er.
Du är ju här, så du kan lika gärna ha lite kul, eller hur?
-Ja, visst. -Då går vi och tittar på några strippor.
Vet man bara när man ser dem?
Man vet bara. Man ser på henne...
Du är verkligen söt, vet du det?
Ja.
Fast jag är också väldigt dum.
Och glöm inte rik.
Det gör inte mig något.
Du är gullig, tror jag.
-Förlåt. -Hör du.
-Vad då? -Kan vi inte gå någonstans...
...där vi kan vara ensamma?
Okej, det låter bra.
Ja, de är okej-
-men jag föredrar The White Stripes.
Audrey.
Audrey?
Hör du, Audrey.
-Ursäkta oss. -Vad håller ni på med?
-Vi ska till sovrummet. -Tycker du inte att hon är lite full?
Borde inte du sköta dig själv?
Det är ingen fara.
Vänta lite här nu.
-Vad gör du? -Oroa dig inte för dem.
-Vi snackade ju om musik. -Jag ska prata med min vän.
Hon är med min vän. Han är reko.
-Kan du flytta på dig? -Lugna ner dig.
-Vi har ju kul. -Flyttar du dig inte inom fem sekunder...
...så kapar jag dina genitalier.
-Vad är det? -Han släpper inte fram mig.
Hans vän tog upp Audrey till ett sovrum...
-...och hon är på väg att däcka. -Okej.
Det är inte sant. Din hysteriska vän flippar bara ur.
Då gör det inget om vi går och kollar, eller hur?
Kom igen, gullet.
-Kom, vi ska gå nu. -Vad gör du?
-Låt henne vara. -Hör du, lugn nu.
-Kom igen. -Ni kan väl gå, tjejer?
Herregud. Kom.
-Kom. -Jag har inte gjort något.
Åh, nej.
Vi måste prata.
-Okej. -Jag kom just från Natashas husvagn.
Ja?
Jag är lite mållös. Du tabbade dig.
Hon kommer inte ut förrän du har åkt.
Vilket tvingar mig att göra något jag inte vill göra.
Du är den bästa assistenten och den enda jag inte vill avskeda.
Men för filmens skull måste jag det.
Jag förstår.
-Jag är så upprörd att jag röker igen. -Gör inte det.
Nej, du har rätt.
Vi har lite tid innan nästa scen.
Du kan väl säga hej då till alla och samla ihop dina saker?
Och håll kontakten.
-Till min nästa film kanske... -Ja.
Jag kommer att sakna dig.
Du kan gå. Jag sover nog över här.
-Är du säker? -Ja.
Okej.
Hör du.
Vill du ha något? Ett glas vatten, kanske?
Kan du bara gå?
Audrey.
Allvarligt, Jen.
Gå.
Jag ringer dig i morgon.
Du är fortfarande kvar.
Ja, jag skulle just till att gå-
-om en minut.
Jag är ledsen.
Jag var väl lite elak mot dig i kväll?
Nej, inte speciellt.
Vet du-
-det som hände Audrey i kväll-
-har hänt mig-
-fler än en gång, och-
-att se henne gå igenom det kändes-
-konstigt.
Nu vet du hur trasig jag är.
Du är inte trasig.
Då har du inte varit speciellt uppmärksam i kväll.
Jo.
Vet du-
-du gjorde inget fel.
De misstag du har begått ligger i det förflutna.
De har uppenbarligen gjort dig mer empatisk och medlidsam.
Det är inte något negativt.
Det var ett fint sätt att se på saken.
-Även om det inte är sant. -Det är sant.
Du måste bara lära dig att tro på det.
Joey.
Jag betalade dig aldrig för maten.
-Så varsågod. -Tack.
Lyssna. Jag tror att jag ska åka tillbaka till Kalifornien-
-för jag jobbar inte här längre.
-Jag är ledsen. -Sådant händer.
Jag borde nog gå nu.
Får jag fråga dig en sak?
Visst.
Tror du att det hade fungerat mellan oss om jag...om vi inte hade...
Om det hade varit annorlunda?
Jag vet inte.
Det är det som är grejen med oss.
Det är ju aldrig det, eller hur?
Nej.
Du har väl rätt.
Jag tror-
-på sätt och vis att det är bra.
Det kanske är det enda sättet för oss att stå på egna ben.
Du vet, att såra varandra så mycket att vi är tvungna att släppa taget.
Annars kanske vi aldrig skulle göra det.
Nej.
Kanske inte.
-Jag borde gå. -Jag också.
-Den där? -Ja, den till höger.
Okej, tack för skjutsen.
Tack för att du förbarmade dig och umgicks med mig hela kvällen.
-Jag förbarmade mig inte. -Jag vet, det var ett skämt.
-Men jag hade kul. -Ja, jag också.
Jag behövde det. Jag har nog aldrig känt mig så förvirrad.
Och här är jag, en gift man-
-och min fru är gravid, och-
-jag går på en fest bara för att jag hoppas springa på-
-en viss elev.
Jag chockade dig just.
Ja, det gjorde du.
Men du kan ju-
-fundera på saken, om du vill, så ska jag-
-fortsätta att undervisa, så ses vi på nästa lektion.
-Och så... -Ja...
-...vi ses. -Ja, okej. Bra.
-Vi ses. -Okej.
-Hej då. -Hej då.
Herregud.
Hej där.
Hej.
Kan vi prata?
Okej-
-kan jag ringa dig i morgon?
Jag vet inte vad du vill att jag ska säga.
-Jag är verkligen ledsen, men... -Kanske...
...du bara kan komma in och hålla om mig.
Ja, det kan jag göra.
Okej.
Dawson, vänta.
Gå inte.
Jag-
-har räddat ditt jobb.
Jag var lite knäpp tidigare.
Jag såg den där tjejen och flippade ur.
Kanske delvis för att jag var full-
-och jag var full för att-
-jag visste att jag skulle träffa dig-
-och jag var rädd för det-
-för att, tja-
-du sårade mig verkligen.
På riktigt.
Jag gillade verkligen dig, och så gjorde du slut via telefonsvararen...
-...och sedan... -Jag vet. Jag är så ledsen.
Ja.
Det var inte därför jag räddade ditt jobb.
Okej.
Varför gjorde du det då?
För att-
-jag såg dig prata med henne.
Jag såg ditt ansikte när du såg henne gå och insåg-
-att hon sårade dig mycket mer än du någonsin sårade mig.
Men du sårade mig-
-djupt.
Jag vet.
Jag vet att du vet.
Kom. Om du inte är tillbaka inom fem minuter-
-tänker Todd avskeda dig igen.
Den där killen på inspelningsplatsen...
Dawson?
Ja.
-Så han är... -Ingen speciell.
Han är bara en gammal vän.
Förlåt, jag ville inte snoka.
Jag bara...
-Får jag fråga dig en sak? -Visst.
Varför gillar du boken?
Det är inte för att den handlar om folk som följer sina impulser-
-för den har ingen handling, saknar riktning och är kvinnofientlig.
Ja, du har rätt.
Den är allt det där.
Men jag vet inte, jag menar-
-första gången jag läste den blev jag hänryckt.
Den är som ett firande av galenskap-
-om folk som inte är rädda, folk som tar chanser-
-folk som lever på riktigt.
Och jag antar att jag alltid-
-har velat vara en sådan människa.
-Vad var det där? -Jag följde bara en impuls.
Nej, det gjorde du inte.
-Förlåt? -Det är den där killen.
Från filminspelningen. Du är arg på honom, han sårade dig-
-och det här är ditt sätt att hantera det på.
Tack, dr Freud.
Säg att jag har fel.
Du har fel.
Nej, det har jag inte.
Jag har inget emot att du kysser mig om det är för att du vill kyssa mig-
-men inte som hämnd eller för att hjälpa dig att glömma.
Det som hände mellan er är något du måste bearbeta-
-själv.
Du, jag kan skjutsa hem dig.
Okej?
Jag ska bara hämta min jacka.
Undertextning: Ralf Sjölander