Hjelp?
Han legger kanskje merke til deg hvis du lar meg fikse t-skjorta di.
Litt riving og sliting.
-Det hjelper på driksen. -På hva for noe?
Driksen. Drikkepengene.
-Hva trodde du at jeg sa? -Ingenting.
-Ja. -Endelig.
Kan jeg få vente litt lenger neste gang?
Unnskyld. Jeg synes du er litt skumlere
nå som du har prøvd å stikke tungen ned i halsen på meg.
Gi meg to fatøl, en ubåt, og det skulle vi aldri snakke om.
-Det husker jeg ikke at ble sagt. -Det var implisitt.
Omgangsformen sier at når det skjer noe pinlig,
er det stilltiende aksept om å aldri snakke om det igjen.
Det holder samfunnet i gang. Det og alkohol.
-Jeg gjør ikke det. -Hva gjør du ikke?
Aksepterer det.
Jeg vil ikke starte en filosofisk diskusjon om dette.
-Men kanskje du kan... -Herregud.
Dere krangler vel ikke igjen?
Nei da. Vi har visst en filosofisk diskusjon.
Så bra. For nå går jeg.
Til øvinga, der jeg forhåpentlig har noen bandmedlemmer igjen
å gi sparken før debutkonserten på Hell's Kitchen i morgen kveld.
Jeg kan godt henge opp noen av plakatene for deg.
Så snilt av deg.
Det begynner å bli litt fullt,
så hvis dere kan gjøre opp, hadde kundene blitt fornøyde.
-Du har sagt det. -Det var tilfeldig.
-Hvorfor skulle jeg si det? -For å ydmyke meg.
Det klarer du helt fint selv.
Har noen fortalt deg hvor pen du er?
Jeg må ha gjort det 5000 ganger.
-Hei. -Hei.
Vet du hva? Det er sent. Jeg bør gå og legge meg.
-Jeg har en stor dag i morgen. -Ta det med ro.
Du klarer deg fint, kjære.
Hvis du ikke var så dårlig med kvinner,
kunne du sneket deg unna for å bli med henne nå.
-Bare fortsett. -Vent litt.
Du blir ikke kvitt meg så fort.
Som jeg trodde. Du er ikke her for å delta i utskeielsene.
Du er her for å kjede meg med arbeidsrelaterte detaljer.
Folk vil vite hva plan B er på fredag.
Si at det ikke er noen plan B.
Du må ringe Heather Tracy. Hun har ringt seks ganger.
Din manglende evne til å slappe av bekymrer meg.
Vi ligger tre dager etter og har betalt overleie hver dag.
Vi har en kjempedag i morgen, men ingen sceneliste,
sytti prosent sjanse for regn, og ingen plan B. Kan vi slappe av?
Tre dager? Jeg trodde det var fire.
Heather.
Todd. Ikke se så overrasket ut.
Slik blir det når du ikke ringer meg tilbake.
Nei. Det er flott.
Det er flott å se deg.
-Husker du Dawson? -Vi tar høflighetene senere.
Nå må du skaffe meg et bedre rom.
Jenta i resepsjonen sa at det er umulig,
men du kan sikkert bruke litt assistentmagi.
-Hva? -Ingenting.
-Er den bra? -Er hva bra?
Boka.
Det er pensum, kjære? Hvordan kan den være bra?
Det er den første boka jeg har sett deg åpne dette semesteret.
Drikker hun disse grønne greiene?
-Hei, Audrey. -Hva?
-Jeg prøver å snakke med deg. -Jeg lytter.
Da kan du fortelle meg hva som har plaget deg denne uka.
Ingenting plager meg.
Virkelig?
For du har oppført deg litt rart.
Ok, Pacey. Definer "rart".
Greit. "Rart" er flittig. "Rart" er stille.
Så jeg er rar når jeg oppfører meg som Joey?
Greit. Jeg lurer bare på om kanskje du og Jen
havnet i trøbbel på festen.
Vet du hva? Den jenta holder seg langt unna trøbbel.
Jack og jeg snakket sammen, og han sa at han mistet deg
-og ble litt bekymret... -Det var fullt,
og Jen traff noen hun kjente.
Å ja?
-En gutt? -Ja. En hyggelig gutt.
En ridder i blank rustning.
Det var han sikkert. Akkurat som meg, ikke sant?
Ja, kjære.
Akkurat som deg.
Her er noe rart. Vi er helt alene her i kveld.
Ja. Beklager.
-Jeg er bare sliten og... -Ja, selvsagt. Sliten.
-Nei, vi kan... -Nei.
Jeg bare... Det går bra. Nei. Jeg bare...
Det går bra.
Pacey.
-Pacey! -Hva? Det var ikke meg.
Du satt oppe hele natten igjen.
-Ja. -Og du drakk opp all kaffen.
Nei.
Jo. Men vi har mer. Vi har massevis.
Og det er rart.
Det er ikke vanskelig å være våken hele natta.
Det er timen mellom fire og fem som er slitsom.
Men det er utrolig hva hjernen får til.
Jeg kan alt om opsjoner, kapitalkontoer, obligasjoner...
-Pacey! -Ja?
-Kaffe! -Skal bli.
Det er vel ikke kjæresten din som står i dusjen igjen?
Niks. Det er Jack.
Vet du hvor lenge hun kommer til å bli der?
Det avhenger egentlig av hvor stor varmtvannstanken er.
-Har vi ikke snakket om dette? -Jo.
-Hun er her hele tiden. -Ja.
Vil du høre noe lurt?
Hvis dere to snakker om dette, kan jeg gå på jobben,
og så sier du hvordan det gikk. Ok. Ha det. Ha en fin dag.
Audrey.
-Hva skjedde? -Når da?
-Da du ble borte på festen. -Hvor ble det av dere?
-Ingen steder. -Særlig.
Ikke skift tema. Jeg vil ha detaljer.
Ingenting skjedde. Hva skulle skje? Fyren er hetero.
Selv om han våknet en morgen og plutselig var homse,
kunne jeg ikke ha noe forhold til fyren. Gi deg.
-Ikke? -Nei, herregud.
Vær hilset, alle sammen. Beklager at jeg er sen.
Men jeg ser at bevis A, B og C har kommet,
og da mener jeg assistentene mine,
som nå kan begynne å gi dere tilbake oppgavene.
Hvis dere ikke bare vil sitte der i 50 minutter og stirre på dem
mens jeg snakker om fremstillinger av alenefedre
på amerikansk fjernsyn før og etter Vietnamkrigen.
Nei? Jeg trodde ikke det.
Oppgavene teller som 20 prosent av karakterene,
og de fleste ble selvsagt rettet av assistentene.
Men jeg gikk over alle karakterene selv,
og er forberedt på å ta meg av alle klager.
-Bare husk... -Hurra.
...at det ikke er første gang får høre at en B+ ødelegger...
-Snu den. -...for å komme inn på juss.
Du burde ha gått videre.
-La meg. -Nei, jeg fikser det.
-Jeg prøver bare å være hyggelig. -La være.
-Jeg likte deg bedre sur. -Jeg er ikke...
Vi har begge oppført oss
litt barnslig siden hendelsen.
Har jeg vært barnslig?
-Jeg vet at jeg har det. -Ikke gjør det.
Ikke trekk deg. Gjør du det i timen, blir du spist levende.
Jeg forstår. Og når skal du ha din presentasjon for klassen?
Hvis du synes jeg er en dust, så si det.
Hvordan skal det få oss til å gå bedre overens?
Det skal det ikke, men la oss ikke late som om alt er bra.
-Er det ikke det? -Nei.
"Hendelsen", som du så klinisk kaller det,
var at du kysset meg på munnen
med en forrykt hensikt vi fortsatt ikke har forstått.
Behagelig, ja, men ikke hyggelig.
Må vi ha en semantisk diskusjon om dette?
-Blir du med eller ei? -På biblioteket?
-Det er dit vi skal. -Det var dit du skulle.
Hvis du vil være hyggelig, kan du henge opp noen av disse.
Han vil ha en ny filmfotograf, og han vil ha ham nå.
Hun har sparket folk på tre kontinenter før klokken tolv.
-En omelett av tre egg? -Et egg, to eggehviter.
Kom igjen.
Å ja? Hadde jeg visst det, hadde jeg vært assistenten hans.
Hør her, kjære. Jeg må legge på.
-Frokosten er servert. -Jeg skal ikke gå rundt grøten.
Som vennen din påpekte i går kveld,
ligger du langt bak skjema og langt over budsjettet,
noe vi kunne levd med hvis bildene var bra.
Men vi hater jenta.
-Natasha? -Natasha, Natalie, Nadia.
Hun med bra pupper.
Du sa at du kunne bruke henne, men vi vil legge ned, ombesette...
Vent nå litt.
Hun kan ha vært uforberedt, men man legger ikke ned...
Hun klarer det.
Skal en skrekkfilm fungere, må heltinnen være sexy og smart.
-Natasha er det. -Hvorfor hører jeg på ham?
Han er målgruppen.
Vis henne noen kutt. Vi kan sette det sammen til i ettermiddag.
Tror du at det får meg til å skifte mening?
Det skader jo ikke.
Ja?
Dette må være en feil.
Min karakter er bedre enn din.
-Det ser slik ut. -Og du har faktisk
-jobbet hardt dette semesteret. -Tydeligvis ikke hardt nok.
Bra jobbet.
Enda en misfornøyd kunde?
Jeg hadde bare et spørsmål om karakteren.
C- virker litt lavt for en oppgave du likte.
-Sa jeg det? -Ja, her om kvelden.
Selvsagt. Jeg mente at jeg likte innholdet.
Men din forståelse av struktur er nokså enkel.
Jeg kan anbefale noen bøker.
Men jeg har en annen time jeg må undervise nå.
Ja, ok.
C- er faktisk ikke så dårlig, Jack.
Du sa selv at du ikke var altfor motivert.
Jeg trodde jeg gjorde det bedre dette semesteret.
Kanskje du hadde for høye forventninger.
Saktere.
-Daryl, din døve idiot. Kutt! -Kutt prøven.
Kan noen finne Leery?
Ok.
Jeg er her.
-Har hun dratt? -Hun dro for et kvarter siden
på vei til helsestudio.
Møt henne og redigereren til lunsj.
Natasha er ferdig med hår og sminke. Vi venter på kamera.
Strålende. Det er sjansen jeg har ventet på.
Hva skal du gjøre?
Hva tror du jeg skal gjøre?
-Min yndlingsdel av jobben. -Det mener du ikke.
Selvsagt gjør jeg det.
Ingenting er så gøy som å fortelle noen at de kan erstattes.
-Jeg trodde du likte henne. -Jeg gjør det.
Ikke like godt som deg, noe som kan svekke dømmekraften din.
Hvordan hjelper det å kjefte på henne?
Ødelegger du selvtilliten hennes, går ikke dagen noe fortere.
La meg fortelle deg en liten hemmelighet.
Små skrekkfilmer som blir lagt ned en uke ut i produksjonen,
får ikke alltid starte igjen.
Som en som jobber for meg, kan det kanskje interessere deg.
-Så du sparker henne? -Hvis det står mellom oss to.
Det hadde jo vært enkelt.
Du trengs ved kamera, Todd.
Diskusjonen er ikke over.
Unnskyld meg.
Jeg trodde jeg hadde fem minutter.
Unnskyld.
Sort BH og hvit topp er aldri en god idé.
Så...
Todd vil visst snakke med meg.
Ja. Det er om scenen.
-Er den komplisert? -Han liker å flytte kamera.
Det har jeg lagt merke til.
Så...
Hvem var dama dere snakket med?
Hun er ansvarlig for produksjonen.
Hun er bekymret for all overtiden.
Kult.
Er noe galt, Dawson?
Ikke annet enn at du var naken da jeg kom inn.
Du er så snerpete.
Skal vi jobbe sammen, må du komme over sånt.
Du må lære deg å ikke forlate alle rom jeg går inn i.
Så begge har rom for forbedring.
Jeg vet at jeg ligger dårlig an.
Hva får deg til å tro det?
Hør her.
Todd kommuniserer dårlig, og han er ikke følsom.
Jenter vent sånt.
Det er derfor jeg må fikse den store scenen i kveld.
Vil du hjelpe meg?
Bestevennen min er døende, og jeg vet ikke hva jeg skal tenke.
Ikke tenk.
Vennen din er døende. Hva gjør du?
Jeg vet ikke.
-Redde henne? Trøste henne? -Hva om det ikke fungerer?
-Redde meg selv? -Nettopp. Ikke tenk.
Bare spill. Bare... Når Todd sier hopp...
-Så spør om hvor høyt. -Og hvor langt.
Vær klar over hvor kamera er. Da kan dere kommunisere.
Tror du virkelig at det fungerer?
De er klare for deg, Natasha.
Det garanterer jeg.
Takk.
Du fleiper, ikke sant?
Hør her, Stan. Jeg er redd for å ta sjanser, men du gir jo bare opp.
Du følger ikke inflasjonen,
og jeg ber bare om bittelitt interesse for å...
Jeg må ringe deg opp igjen,
men jeg holder kontakten, for dette blir en het potet.
Der er du. Endelig. Den fæle resepsjonisten...
Hva gjør du her, Audrey?
Ikke noe hei? Ikke noe kyss? Det tok så lang tid å...
Kjære. Vi kan ikke gjøre dette.
-Skaff deg et rom, Witter. -For en god idé. Takk for tipset.
-Vi går på møterommet. -Ha det bra, dere.
Du kan ikke bare storme inn slik.
Hva skal jeg gjøre?
-Du svarer ikke når jeg ringer. -Fordi jeg er på jobben.
Jeg jobber på telefonen, noe som gjør det vanskelig å svare.
Jeg burde ikke være her nå. Jeg burde være der ute...
På telefonen. Jeg skjønner. Ok, ikke vær sint på meg.
Vær så snill.
Det har skjedd noe flott, og jeg kom fordi det er noe viktig.
-Hvor viktig? -Emma vil ha meg med i bandet.
Meg. Det er sant. Det er jo på prøve,
for hun liker meg ikke og tror at jeg spiste opp risen,
men vi har øvd i hele dag til en spillejobb på Hell's Kitchen.
-Så flott. -Derfor kom jeg
for å overtale deg til å bli med ut i kveld.
Du må være der, kjære. Det er som en audition,
og Emma er en kontrollfrik når det gjelder bandet.
-Du trenger ikke si mer. -Kommer du?
-Ja. Så lenge du... -Jeg skal gå.
Ok.
Ha det.
Spillet fortsetter, og ender selvsagt
med forklaringen av det kodede papiret.
Stopp. Jeg kjeder meg så jeg mister pulsen, Potter.
Når Humbert får den viktige telefonen,
finner han Lolita i ferd med å gjøre hva med Clare Quilty?
-Spille tennis. -Hva slags tennis?
Bra tennis?
Potter. Som du skuffer meg.
Hvordan kan vi lære noe når læreren ikke har lest boka?
Noen? Hvem som helst?
Eddie.
Selvsagt, Eddie.
Eddie vet det alltid. Han melder seg ikke, men vet det alltid.
Opplys oss, takk.
-Double. -Som sagt. Han vet det alltid.
Takk Gud for at han er her for å hjelpe Miss Potter,
som nå kan kjede oss igjen.
Hvis du sluttet å plage henne i et par sekunder,
hadde hun kanskje ikke vært så nervøs.
Hva var det? Kritikk av min undervisningsteknikk?
For jeg har alltid sett på meg selv som liberal.
Villig til å overse visse ting
som mer tradisjonelle lærere kanskje ikke liker.
Sikkert.
Er du uenig?
Jeg kan ta en diskusjon om det når som helst.
Jeg har faktisk vært klar i flere uker.
Underviser jeg her, eller? For double-greia er svært viktig.
Jeg vet det. Det var derfor jeg nevnte det.
Du skal få en sjanse til å redde deg selv.
Rundt 1940 forsvinner en velkjent russisk forfatter
ved navn Vladimir Sirin. Hvorfor det?
S-I-R-I-N.
Vet du ikke?
Spør din alltid bedre forberedte dobbeltgjenger.
-Eddie. -Han eksisterte aldri.
Eksisterte aldri? Var han bare en skygge?
Kanskje en dobbeltgjenger? En som utga seg for en annen?
Man kan si det, eller si at det var et pseudonym.
Ja, men uansett en hemmelig identitet.
Beklager. Forlater vi temaet?
Jeg sier bare at jeg tar poenget.
-Men gjør de andre det? -Trenger de det?
Si det.
Jeg synes det er irrelevant.
Men hvis det plager deg, skal jeg gå.
Ikke bare stå der, Potter. Fortsett.
Om et øyeblikk.
-Sa du det jeg tror du sa? -Ja.
Hei, vent.
-Skal du også gå? -Nei, du skal komme tilbake.
Jeg vet ikke hva som skjedde, men du kan ikke trekke deg...
Du har rett. Du vet ikke hva som skjedde,
så det er kanskje best for deg å passe dine egne saker.
Hvis han ikke er her, jobber han ikke i kveld.
-Han jobber hver kveld. -Ikke i kveld.
Du vet vel ikke hvor han bor?
I en leilighet et sted.
Det tar et par timer å reise dit kollektivt.
-Bor han ikke på campus? -Hvilket da?
-Worthington. -Hvorfor skulle han bo
på campus på Worthington?
Ingen spesiell grunn.
Trodde du at han var student? Jeg vet jo at han leser mye.
Ja. Tror du at de har adressen hans her?
Sikkert.
Takk. Jeg kommer for å stenge, og lykke til med konserten.
Takk. Jeg har faktisk en overraskelse.
Virkelig.
-Noen må hjelpe meg! -Jeg kan ikke snakke nå.
Det er jo en forbedring.
Tilstrekkelig i stedet for elendig.
-Det er urettferdig. -Gi meg Chatsworth.
Gi deg.
Skal hun se ned, eller ser hun etter hvor hun skal stå?
New York eller LA. Samme for meg.
-Hun så knapt på det. -Det så jeg.
Men hvem sin jobb prøver du å redde?
Alles. Det verste som kan skje, er at du må legge ned.
Få henne til å se på igjen. Fremhev Natashas styrker.
Bruk nærbildet. Og bytt musikk.
Gjør det. Fort.
Og du blir her.
Nå trenger vi profesjonalitet.
-Greit. -Hjelp meg.
Greit. Jeg venter.
Kjære Heather. Hva med å snakke rasjonelt om det
før du kaster flere hundre meter film?
Rasjonelt? Som da du tok meg med deg til Bermuda
og dumpet meg for en strippeinstruktør?
Ikke bli personlig. Du er forlovet, og jeg...
Jobber med en film som jeg kanskje legger ned
og kanskje aldri starter igjen. Jeg venter fortsatt.
Du godkjente jenta, ikke sant?
Det var ikke et annet mareritt i Prada jeg tilfeldigvis lå med!
Det var fordi jeg trodde at du kunne få skuespill ut av henne.
Han gjorde det. Du har bare ikke sett det ennå. Scott?
Noen må hjelpe meg!
Noen!
Hjelp meg!
Noen må hjelpe meg! Vær så snill og hjelp meg!
Bedre?
Før var det bare location. Nå er det henne og frykten.
Hva synes du?
Jobben din står også på spill, vet du.
Jeg tror vennen din har et poeng.
Kom igjen.
Jack. Jeg visste ikke at det var noen der ute.
Det tar vel en stund å bli kvitt tilhengerne som forguder deg.
Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jeg har tenkt i hele dag. Jeg må spørre om én ting ved oppgaven.
Greit.
Hvis jeg ikke hadde blitt sjokkert over det du sa,
hadde C-en vært høyere?
Under beltestedet.
Jeg prøver bare å ta en velfundert avgjørelse.
Og hvis det handler om det, kan det hende at jeg sier ja.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Det hender at man overtolker.
Hva med å undertolke? Jeg går gjerne...
Jeg tar poenget.
Det er en ting er å være en redd tenåring
som er redd for hva venner, familie
og alle han møter vil si om ham.
Det kan jeg tilgi.
Jeg forventer det. Men du er voksen.
Noen er gift med deg. Du ødelegger liv i større skala.
Hva kan jeg si?
Ikke alle ofrer noe for en politisk agenda.
Ikke alle bruker livet på å være en foraktet minoritet.
Ja.
Hvis det er sant,
bør du kanskje spørre deg selv om hvem som forakter hvem.
Du sjekket at han er her?
Jeg er ikke sikker. Det er for fullt.
-Hvor fullt? -Veldig fullt.
Går det bra? Du er vel ikke redd?
Nei, herregud. Hvorfor skulle jeg være redd?
Jeg vet ikke. Du virker litt anspent.
-Det går bra. -Hei.
-Når det gjelder her om kvelden... -Hvilken kveld?
Da vi ble så fulle.
Vet du hva? For å være helt ærlig, Jen,
husker jeg det ikke, så...
Bli ferdige med å sjekke sminken nå, damer.
Jeg tror folk er passe fulle.
-Betyr det at vi skal på? -Ja.
-Piercingene er fine. -Takk.
-Dummer du deg ut, er du død. -Greit.
Hei, alle sammen.
Vi er Hell's Belles, og vi skal spille noen sanger for dere.
Noe rolig, noe avslappende, og noe...
Hva pokker gjør du her?
-Du skremte meg. -Tydeligvis.
Jeg stilte deg et spørsmål.
Jeg ville snakke med deg om det som skjedde i timen.
Vel, siden jeg ikke tar det kurset lenger...
Jeg skjønner, ok? Jeg forstår at du ikke er student.
-Så det forstår du? -Ja. Jeg forstår ikke
hva det dreide seg om, men...
Jeg har reist langt. Kan jeg få et glass vann eller noe?
Presentasjonen gikk faktisk bra etter at du hadde gått.
-Jeg gikk inn og... -Gratulerer, Joey.
Jeg er glad på dine vegne.
Det er nok like før du knuser Hetsons sprø ytre,
får hans evige respekt og går ut med magna cum laude.
Eller sparer deg bryet og ligger med fyren.
Er det bare meg, eller gjør du det med alle som vil hjelpe deg?
-Hva? Ikke noe svar. -Du må gi meg et øyeblikk.
Jeg prøver fortsatt å fordøye den nedlatende tanken
på at jeg trenger hjelp.
Så du tror ikke at jeg kan forstå?
Det stemmer.
Beklager at jeg ikke er den du trodde, men vet du hva?
Ikke invester så mye i folk du knapt kjenner.
-Jeg har ikke investert noe i deg. -Ikke?
Hvorfor er du her da?
Du burde heller bruke tiden på å prøve å bli sammen
med snobbekjæresten din igjen, hvis han da vil ha deg.
Husker du at jeg skulle si fra når du var en dust?
Ja. Du kunne ha spart deg bryet ved å ringe først.
Det virket ikke så brysomt.
Herregud, det var utrolig!
-Det sugde ikke! -Gi deg.
Det fungerte. De elsket oss. Innrøm det. De elsket oss.
Ja, de elsket oss.
-Du kom, kjære! -Jeg så ikke hele greia,
-men dere var kjempebra. -Mer enn bra. Utrolige.
Hører du det? Vi var utrolige.
Hvor er Pacey?
Heather, det er noen du må treffe.
Natasha, dette er Heather Tracy fra studioet.
-Hei. -Herregud.
Så flott å endelig få møte deg.
Du har utrolig fin hud.
-Takk. -En skikkelig proff.
Vi er så glade for å ha deg med i teamet.
Bra jobbet i scenen i kveld.
Takk. Jeg bestemte meg for å ikke tenke i kveld.
-Skal vi, Heather? -Supert. Jeg gleder meg sånn.
Sees senere.
-Hun hater meg. -Jeg vil ikke si det.
Det er ikke et godt tegn når regissøren går til lunsj
med noen som akkurat har kommet fra LA.
Handlet dere sko, eller?
-Prøvde å finne en erstatter? -Det første.
Du er en dårlig løgner. Du er faktisk utrolig dårlig.
Kom igjen. Vær ærlig med meg.
-Jobben var et lykketreff. -Du er den beste
-til rollen. Du har talent. -Særlig.
Kanskje jeg bare har kjempeflaks.
Alle sier det om suksess.
Alle som har en sjel, da.
Du har vel fortsatt det?
Jeg tror det.
Jeg tror det var derfor du og jeg endte opp sammen.
Da vi møttes på festen,
var jeg ganske hard mot meg selv.
Jeg syntes jeg var en idiot
som prøvde meg på dette,
og at jeg burde gi opp og...
...bli førskolelærer, slik mora mi sier.
-Førskolelærer? -Ja.
Det er mye hun ikke vet om tenårene mine.
Jeg husker at jeg tenkte
at om en skuespiller til setter seg ved siden av meg
og klager på livet sitt, kommer jeg til å skrike.
Reise meg fra stolen, løpe til California Pizza Kitchen,
si opp jobben og flytte hjem.
Og så kom du bort.
Hvorfor gjorde du egentlig det?
Helt ærlig?
Du var den eneste jenta som så ut som om hun hadde lest en bok.
Og da visste du at jeg var den rette til rollen.
Etter at jeg hadde snakket med deg.
Så du sjekket meg ikke bare opp?
-Jeg sjekket deg opp. -Gjorde du?
Jeg tenkte at det ikke ville skade å fortelle om en audition.
Ja. Og så herjet jeg.
Det var helt utrolig. Herregud, for en bra dag.
Det føltes som om hellet holdt på å snu.
-Det har det gjort. -Ja, det har det.
Jeg får gå og skifte.
Greit.
Men på baren i kveld kan vi jo
spille airhockey eller darts eller noe.
Det hadde vært fint.
Jeg også.
Råbra at baren ligger rett over gata.
Det gjør faktisk ting litt enklere.
-Jeg bør takke deg. -For hva da?
For at du ga meg sjansen.
Man kan ikke ødelegge pønk.
Men det var jo viktig for deg, og du stolte på meg, og...
Ingen klemming. Det hadde nok grisekjæresten din likt.
Det hadde han faktisk.
Å, kjære.
Stakkars fyr.
Han satt oppe i går natt. Jeg burde visst at han ville sovne.
Ja, ja. Sees i morgen. God natt.
God natt.
Hei.
Å søren. Gikk jeg glipp av det?
-Ja. -Jeg kom hit for å skifte,
-og jeg skulle bare... -Du kom visst ikke så langt.
Si hvordan jeg kan gjøre det godt igjen.
Vær så snill. Hva som helst.
Jeg er hundre prosent til din disposisjon.
Jeg vet at det er sent og sånn,
men kan du bare kjøre meg hjem?
-Ja, selvsagt. -Jeg vil bare sove
-i min egen seng i natt. -Absolutt. Ikke noe problem.
Ok. Jeg henter sakene mine.
Jeg venter her.
Hva gjør du her?
Jeg visste at du skulle stenge og ville hjelpe deg.
Hvordan kan du hjelpe meg?
Greit. Det var rettferdig.
Og det er nedlatende å tro at jeg faktisk trenger hjelp.
Jeg skjønner. Er du ferdig nå?
Bare foreløpig.
Det var tilfeldig. Første gang jeg gjorde det.
Hvordan later man tilfeldigvis som om man er student?
Jeg hadde lunsjpause og satt under et tre,
og en masterstudent kom bort med en hel haug
av litteraturstudenter...
De begynner å snakke om Shakespeare.
Og du leste tilfeldigvis det?
Nei, jeg leste Moby Dick. Jeg leste Shakespeare senere.
-Alt sammen? -Jeg gjør ikke ting halvveis.
Skjønner. Og siden det var så enkelt, fortsatte du bare.
Det hindrer meg i å gå ut på gaten
og slå hatten av folk.
Moby Dick, ikke sant?
Kanskje du ikke er så dum som Hetson tror at du er.
Vi får se. Hør her.
I motsetning til det du tror,
kom jeg bare innom deg for å si unnskyld.
Det var min feil at du ble tatt i dag.
-Hvordan da? -Hetson hadde ikke pekt deg ut
-hvis du ikke var så hyggelig. -Hyggelig?
Prøvde jeg å være hyggelig?
-Ja. Det var ganske tydelig.
-Feil. -Jeg var ikke hyggelig.
Jeg viste meg.
Du skuffer meg, Potter.
-Gjør jeg? -Ja.
Hvordan skal vi få lært noe i dag?
-Du har visst ikke gjort hjemmeleksa di. -Nei.
Nei, det har du ikke.
Hva er dette?
Du glemte oppgaven på kontoret mitt i går.
Skal dette liksom gjøre det godt igjen?
Kanskje jeg lot følelsene mine påvirke karakteren din.
-Det er utilgivelig. -Det er visst et unnskyld på vei.
Du aner visst ikke hvor mye verden har forandret seg.
Verden har forandret seg fordi folk tør å stå frem
og være ærlige, ikke bare gjemme seg bak enklere ting.
Da jeg vokste opp, var jeg... Hva kalte du det?
..."en redd tenåring". Homofile tenåringer sto ikke frem på MTV.
Og Jack Tripper var USAs eneste homofile mann.
Tror du det er en liten kulturell forskjell?
Kanskje du ikke har fulgt med i timene mine.
Gjør meg en tjeneste og få assistentene til å rette oppgavene mine fra nå av.
Ikke noe problem.
Så fint. Et lite privat møte med læreren.
Hva dreide det seg om?
Jeg fikk bare fikset det med oppgaven.
-Å ja. Ble det det? -Fikset?
Ja. Helt.
Kom igjen.
Undertekst oversatt av: John Friberg