Så...
Her kommer det.
Jeg dummede mig, og det er jeg rigtig ked af.
For min sindssyge opførsel de sidste par måneder.
For den smerte og bekymring, jeg må have udsat jer for.
For at skubbe jer væk, når I bare ville være mine venner.
Så efter hele julekatastrofen
tog jeg hjem til Los Angeles.
Og der havde jeg en helt forfærdelig aften,
hvor jeg var til en fest
i Malibu på den her strand...
...fyldt med fremmede.
Solen stod op...
...og jeg var plørefuld...
...men jeg kan huske, at jeg så mig omkring og tænkte: "Ved du hvad?
Måske er problemet ikke Joey... eller Pacey eller...
...Jen eller C.J...
...eller Jack eller Dawson eller nogen andre.
Måske er det mig, den er gal med."
Jeg forventer ikke, at I tilgiver mig med det samme,
for jeg er klar over, hvor meget ballade jeg har lavet.
Og jeg...
Hvis I får lyst til at ringe og sige hej, så ville det være fedt,
for jeg elsker jer virkelig og savner jer.
Jeg beklager det rigtig meget.
-Audrey. -Kom her, Audrey.
-Vi har savnet dig. -Ja.
Jeg har savnet dig, skat.
Det er okay.
Åh, gud.
Hvad laver du?
Jeg havde en seksuel drøm om den nye bartender.
Vi var ude i gyden og gjorde det op ad muren bag containerne.
Interessant. For mig er det helt sikkert poolbordet.
-Joey Potter, jeg er chokeret. -Hvad?
Jeg får da også våde drømme for at overleve en langsom vagt.
Tro mig. Lad ikke det pæne ydre narre dig.
Indeni er jeg faktisk... mindre pæn.
Nu, hvor vi taler om bartendere med lækre røve...
-Hvad skete der med Eddie? -Han blev jo fyret.
Det ved jeg da godt, men han kom ikke engang tilbage for at rydde sit skab.
-Hvorfra skulle jeg vide, hvor han er? -Var I to ikke...?
Vi havde bare en lille flirt.
En nærmest ubetydelig flirt. Det var ingenting.
-Så må jeg have misforstået noget. -Ja, mig og Eddie er helt slut.
-Det var slut, før det begyndte. -Jamen fint så.
Så ryd venligst hans skab. Chefen har bedt om det, da vi skal bruge pladsen.
Jeg gjorde det gerne, men jeg vil gerne tidligt til øveren.
-Det skal jeg nok. -Godt så.
Du kan vel smide alt ud. Han havde nok hentet det, hvis det var noget værd.
-Ja. -Du er en skat.
Hyg dig, Joey.
Tjek, om fusionen bliver til noget.
I mellemtiden advarer I kunderne. En sidste ting.
Promover Stepatech Industries. De brager snart igennem.
Når deres nye medicin godkendes på mandag, bliver aktionærerne rige.
I skal huske, at Stepatech er kunde her, så vi skal gøre dem glade.
Lad os komme ud og tjene nogle penge.
Witter, må jeg tale med dig et øjeblik?
Sid ned.
Hør her. Vi har førhen haft vores problemer,
men tro ikke, at jeg ikke belønner dig for godt arbejde.
Rich, den enorme provision er belønning nok.
Sagde den glade hjælper.
Jeg har en ekstra belønning, der venter dig.
Der er stor fest hos Roger Stepavitch.
-Ved du, hvem han er? -Ja da.
-Han er direktør for Stepatech. -Udmærket.
Han bad mig om at tage min mest lovende sælger med til festen.
Det gør det lidt svært for mig, for det er faktisk dig.
Du er min bedste sælger. Du er et naturtalent,
som desværre kun matches af dit ego og din attitude.
Jeg er splittet, for jeg ser glimt af storhed i dig,
men også at du flipper ud på mig i New Orleans.
Eller at du leger syg og pjækker i nogle dage
uden synlig grund, så jeg er lidt i en kattepine.
Jeg vil have dig med til festen, Pacey, men først skal jeg vide noget.
-Er du en holdspiller? -Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg er beæret over den tillid, du viser mig.
Jeg ved, vi har været uenige, men du skal vide, at jeg nu
engagerer mig 100 procent i jobbet og alt, der følger med.
Jeg er fuldt ud klar over, hvilken mulighed du giver mig.
-Du vil tage mig med til festen... -Jeg skal bare bruge et ja eller nej.
Jamen så... ja, bestemt. Du kan regne med mig som holdspiller.
-Godt, så kommer du med til festen. -Det er fantastisk.
-Hej. -Helt sikkert.
Undskyld, I måtte vente. Jeg... Hej.
Hvad sker der for de Courtney Love-typer?
Det ligner en Audrey-sammenkomst.
Kom ind, så skal jeg forklare dig om det.
Hej.
Okay, hvad sker der? Hvorfor ser I ud, som om nogen er død?
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det. Pigerne derude...
De er derude, fordi de skal til prøve for at blive forsanger til bandet.
-Men vi har allerede en forsanger. -Ja, det havde vi.
Desværre flippede hun så meget ud, at hun måtte erstattes.
Hun drak sig stiv tit, dummede sig på scenen
og forsvandt så til Californien uden at ringe,
så hun missede flere øvere. Alt det, der får forsangere smidt ud.
Sagen er, vi har et job i morgen aften.
Vi varmer op for et band, der varmer op for et super fedt band.
Det kan blive stort, så vi har ikke råd til at dumme os.
-Hvilket band? -Loudermilk.
-Det band elsker jeg. -Ja, og vi spiller på Bent Elbow.
-Det er et berømt sted. -Jeg ved det.
Det er ret så stort, og derfor har vi brug for en ny forsanger.
En med talentet, men uden dramaet.
Okay.
Jeg forstår, men...
Sagen er... I skal vide, at der var den her forsanger,
som flippede ud, dummede sig og fortjente at blive fyret,
men den forsanger findes ikke mere.
Hun fik et øjebliks klarsyn på en strand,
hvor hun indså, at al den druk, fest og ballade
kostede hende det vigtigste i livet, som hendes venner og bandet her.
I må altså undskylde. Det her band er en af de få ting,
som jeg holder af i denne dumme verden.
Og I må indrømme, at jeg er en del af grunden til, I fik jobbet.
Og I ved, at ingen af de piger er halvt så gode som mig, når jeg er god.
Og jeg lover jer, at får jeg en chance til, så vil jeg være den allerbedste.
Vær nu søde at give mig en chance til.
Okay.
Men fortryder jeg det, er du død.
Det sker ikke.
Kære hr. Doling
Deres indsendte manuskript virker lovende, men vi beklager...
"HILSENER FRA WORCESTER" Noveller af Eddie Doling
Det lød faktisk rigtig godt.
-Så mødes vi igen her kl. 20.15. -Ja.
-Hej. -Davs.
I piger rocker for vildt.
-Tak skal du have. -Så...
-Kan du lide at hygge dig? -Det kan jeg vel.
Jeg er i det andet opvarmningsband, Satan's Tampon.
-Har du hørt om os? -Det kan jeg ikke påstå.
Nå, men vi holder fest senere i tourbussen.
Okay, Harley. Du skal bare følge formlen. Nemt.
A i anden plus B i anden... C i anden.
-Glem det. Jeg fatter det aldrig. -Jo, du skal bare følge formlen.
Den formel kan kysse mig i røven.
Flot. Kysser du din far med den mund?
-Ad. Hvorfor skulle jeg gøre det? -Fint nok.
Vil du have en sodavand i pausen?
-Så hellere vodka. -Vi er desværre løbet tør.
-Hvad? -Jeg tænker på, hvordan du klarer det.
-Hvad mener du? -Vi kan blive her.
Jeg lader, som om jeg intet ved om Eddie.
Eller du kan betro dig til mig og græde ud ved min side.
-Der er ikke noget at tale om. -Hvad mener du med det?
Fyren forsvandt bare.
Han knuste dit hjerte. Du dør indeni ved ikke at vide noget.
Tak for resumeet.
Joey, nok er jeg en 15-årig idiot, men jeg er også din veninde.
Og jeg forstår situationen med dig og Eddie mere, end du påskønner.
-Er du min veninde? -Ja, vi er venner. Er vi ikke?
Jo, det er vi vel.
Sejt. Hvordan går eftersøgningen? Nye spor?
Hvilken eftersøgning? Skal jeg nu hyre en privatdetektiv
for at finde en fyr, som ikke vil se mig igen?
Hvor ved du det fra? Måske slog han hovedet og fik hukommelsestab.
Eller også blev han kidnappet.
Pointen er, du må være detektiven.
Nu, du nævner det, og jeg fatter ikke, jeg siger det,
men jeg har fundet et manuskript, han har skrevet.
Adressen var i Worcester, hvor forældrene bor.
Hvad venter du så på?
-Skal jeg bare ringe op og spørge? -Ja, sgu da.
-Synes du ikke, det er lidt desperat? -Det er romantisk og inderligt.
Det skader vel ikke. Så ville jeg da vide, han var i live.
Værsgo. Ring.
-Hvad sker der? -Spændende.
-Telefonen ringer. -Ti stille.
Hallo.
Velkommen til superligaen, min ven. Gør mig nu ikke flov.
Rich Rinaldi.
-Hvordan går det? -Godt at se dig.
Tillykke med kunden.
-Roger taler godt om dig. -Det er værdsat, Carl.
Gør vores bedste. Det er Carl Rosen, som står for Stepatechs marketing.
Det er Pacey Witter, en af vores mest lovende folk.
Ham vil du nok høre meget fra i fremtiden.
-Godt at møde dig. -I lige måde.
Fortsæt indsatsen. Hyg jer.
-Tak for det. -Tak.
Jeg kan se en, jeg skal slå på tromme med.
Klarer du dig lidt på egen hånd?
-Red mig lige. -Hvabehar?
Der er en 98-årig mand, som bliver ved med at tage mig på røven.
Så indtil han holder op med at lure, så bare lad som om vi taler.
Okay. Hej.
-Er det virkelig det eneste, jeg får? -Okay. Hej, jeg hedder Pacey Witter.
Nå, så du er Pacey Witter.
-Har du hørt om mig? -Dit ry kommer dig i forkøbet.
Jeg har hørt, at du er det næste skud på stammen.
-Et naturtalent. -Hvor har du hørt det fra?
Lad os bare sige, at jeg gør det til min sag at vide den slags.
-Arbejder du så for Stepatech? -Nej.
Så det må være en ære, at Rich udvælger dig til at komme her i aften.
Så du kender Rich. Tro ikke på, hvad han siger om mig.
Så du er ny i den her hårde branche. Masser af hajer?
-Det er ikke så slemt. -Hvorfor, når du kunne gå på uni?
-Skyldes det pengene eller...? -Ikke rigtig.
Det er løgn. I starten var det pengene, men så blev det selve jagten.
Adrenalinen. Nu er det så en kombination.
Hvad laver du så?
-Nu er han vist gået. -Har du tænkt dig nu bare at gå?
-Jeg ved ikke engang, hvad du hedder. -Så må du anstrenge dig lidt mere.
Vi ses, Pacey.
-Hvor er hun? -Hvem?
Det ved du sgu udmærket godt.
Harley, kom så her med det samme!
-Hun er her ikke. -Du behøver ikke dække over hende.
Skolen har ringet. Hun pjækkede igen. Fjerde gang denne måned.
Kom så, Harley. Jeg ved, du gemmer dig.
Kom her, så jeg kan losse dig i røven.
Jeg er ked af at afbryde din effektive opdragelse.
-Men hun er her altså ikke. -Hvor er hun så henne?
-Du tror vel, hun er okay, ikke? -Hvor kommer det fra?
Jeg indrømmer, at jeg ikke har været så meget tilstede indtil nu,
men nogle gange... Først var det Barney og Elmo,
og nu er jeg ved at indse, at min lille nuser måske er ungdomsforbryder.
Slap af, det er hun ikke.
Hun snakker godt for sig og pjækker engang imellem,
men det er alt sammen en facade.
Det ændrer ikke på, at hun er savnet. Min lille pige er savnet.
-Hej, far. -Harley.
-Hvor har du været, unge dame? -Jeg havde lige et ærinde.
I Worcester.
Hej.
-Stor koncert, hva'? -Ja.
-Er du nervøs? -Nej.
Det er løgn. Jeg er faktisk meganervøs.
Jeg har aldrig sunget ædru før.
-I så fald... -Jeg er holdt op.
-Holdt op? -Jeg revurderer mit liv.
-Eller noget. -Surt show.
Ved du hvad? Kan jeg ikke få en tår?
-Jo da. -Tak.
Vil du have en af dem her?
Værsgo.
Kan du ikke holde op med at ignorere mig, så vi kan tale sammen?
Ignorerede jeg dig virkelig?
Komplimenter til kokken for kyllingevingerne. De smager fantastisk.
-Burde du ikke afstraffe hende? -Det gør jeg.
Hun må spise med sin far.
-Vi er løbet tør for sodavand. -Spørg bartenderen.
Hallo.
Tak, fordi du kørte hende. Næste gang, hun besøger dig i slummen,
så luk døren, smut og hold dig væk.
Så var det dét?
-Vil du ikke tale med mig? -Har du noget at sige?
Fint nok.
Jeg er her, fordi jeg ved det, og jeg vil hjælpe dig med det.
-Det er jo også mit problem. -Hvad?
Harley har fortalt mig det, så jeg ved det.
-Hvad ved du? -Alt om graviditeten.
Du mener den falske graviditet, hun fandt på, for at lokke dig herhen.
Den graviditet.
-Vent nu lige lidt. Er du ikke gravid? -Nej.
Gudskelov.
Og hvis jeg var, ville jeg ikke sige det til Harley.
Er det her mit...? Hvor har du det fra?
Du efterlod det med mange andre værdiløse ting.
Så jeg forlader dig, og du sender en lille tjener efter mig?
Hvis du ikke vil findes, skulle du måske skjule dine spor lidt bedre.
Ringede du til mig i går, hvor du så lagde på?
-Nej. -Det giver da mening.
-Du er vred over, hvordan det sluttede. -Der tager du fejl.
For det sluttede aldrig imellem os.
Du flyttede bare til Worcester uden at sige det,
hvilket ikke er at afslutte det, vel?
Glem det. Nu, hvor du er i live, er mysteriet løst. Gå.
Jeg skred, men har du tænkt over, jeg gjorde det for dig?
-Er du døende, Eddie? -Nej
Skjulte du statshemmeligheder? Blev du kidnappet af tyve?
Ellers gjorde du det kun for dig selv. Det var en nem udvej. Jeg forstår.
-Ved du hvad? Du er ude. -Tror du måske, det var nemt?
-Det er det sværeste, jeg har gjort. -Jaså?
Så glem det bare. Jeg smutter.
-Fint. -Fint.
Fint.
Hvorfor så, Eddie?
-Bare fordi. -Fordi?
Fordi jeg ikke kunne se dig i øjnene. Fordi jeg skammede mig.
-Hvad skammede du dig da over? -Jeg kunne ikke engang finde et job.
Jeg kunne ikke betale huslejen, og der kravlede kakerlakker på min arm.
Hvorfor troede du, det ville gøre en forskel?
Jeg er da også fattig. Jeg er ligesom dig.
Nej, du er ej, for du har rent faktisk en fremtid.
-Du har et liv. -Det har du også.
Nej. Forstår du det ikke?
Det var derfor, jeg slog Hetson, fordi jeg vidste, han havde ret.
Hvorfor er du den eneste, der ikke kan se det? Jeg er et nul.
Jeg er en arbejdsløs fyr uden penge i banken,
uden fremtidsudsigter, ingen uddannelse og intet talent. Ingenting.
Jeg har endda et afslag her.
-De sagde, du var lovende. -Det siger de til alle.
Ja, men i dit tilfælde er det sandt.
Jeg værdsætter peptalken og det hele, men lad os se sandheden i øjnene.
Du og jeg har to meget forskellige fremtidsudsigter.
Og sandheden er, at du fortjener at være sammen med den bedste fyr.
Ikke ham, der samler skrald op eller betjener borde.
Du vil få, hvad du ønsker dig her i livet, Joey.
Jeg ønskede dig.
Nej.
Du ønskede den fyr, du mødte til engelsk.
Og jeg er ikke ham.
Jeg må videre.
Her kommer Hell's Belles.
Hvad så, Bent Elbow?
Jeg gik med fra starten. Det fortalte mit instinkt mig.
-Eller held? -Jeg tror ikke på held.
-Kom, vi skal gøre forretninger. -Kender du hende der?
-Hvem? -Hende.
Med ryggen til aner jeg det ikke.
Måske du nu gider komme med mig på Stepavitchs kontor,
så vi kan diskutere, hvordan vi kan blive millionærer.
-Det gider jeg godt. -Udmærket.
Så, Pacey. Rich fortæller mig, at du er en usleben diamant.
Jeg har lært alt fra Rich.
Jeg værdsætter dit arbejde. Du har solgt mange aktier for os.
Jeg tror på din virksomhed.
Blev du overrasket, da Rich sagde, du ville få en mere fremtrædende rolle
i håndteringen af Stepatech?
Jeg har faktisk ikke nævnt det endnu, Roger.
Jeg beklager, men jeg er ikke helt med. Hvad mener I?
Det er en slags forfremmelse, Pacey. Du vil få en stor lønforhøjelse.
Dit navn vil stå på alle transaktioner,
som vi håndterer for Stepatech.
Det lyder da fantastisk.
Tror I, jeg er klar til det?
Jeg har lige bestået eksamen, så jeg er lidt grøn...
-Men hvis I tror, jeg kan... -Jeg troede, du sagde...
-Din attitude overrasker mig, Pacey. -Det må I undskylde.
Jeg udtrykte mig forkert.
Det er en fantastisk mulighed for mig, så jeg blev noget paf,
men det skal ikke hedde sig, at Pacey Witter ikke ser fremad,
hvilket jo også er jeres slogan for virksomheden.
-Sådan. -Fremragende.
Velkommen til, unge mand.
-Jeg ser store ting for dig. -Tak.
Jeg håber, jeg lever op til det.
Det tvivler jeg ikke på.
-Du er vred på mig, ikke? -Nej.
Jo, du er. Jeg ved, jeg dummede mig.
Undskyld. Du var så ked af det, så jeg troede, jeg kunne hjælpe.
Det ved jeg, Harley.
Men i fremtiden, så bed om mit skriftlige samtykke,
før du fortæller drenge, at jeg er gravid.
Ved nærmere eftertanke, så lad helt være, okay?
-Det lover jeg. -Tak.
Så hvad skete der?
Han er kørt.
Han har givet op. Det værste er,
jeg læste hans noveller, og de er gode,
men han vil ikke gøre mere ved dem.
Han vil nok rådne op i Worcester, uden jeg kan gøre noget ved det.
Se.
-Hvad? -Hallo.
Nej.
-Hvorfor ikke? -Fordi jeg ikke vil bede din far om det.
Din far vil ikke hjælpe ham. Eddie ønsker det ikke.
Hader min far novellerne, behøver Eddie ikke vide det.
Elsker han dem, kan han måske hjælpe.
Det er da bedre end at han rådner op i Worcester.
Professor Hetson.
Jeg tænkte, om du kunne læse novellerne her og sige, hvad du synes.
Ved du godt, at jeg er hudløst ærlig, grænsende til brutal?
Og at jeg har knust
mere end en håbefuld Sylvia Plath?
-Tør du stadig tage chancen? -Det er ikke mine.
-Nej. -Kom nu.
Bare læs dem. De er gode.
-De er fantastiske. -Jeg er ligeglad.
Du er hans sidste chance. Du har forbindelserne.
Bare giv ham lidt opmuntring så.
Lad os få noget på det rene.
Han studerer ikke på Worthington og prøvede at fuske universitetet.
-Han prøvede at kidnappe... -Han kidnappede hende ikke.
-Han kørte hende hjem. -Det samme.
Jeg kunne tilgive alt det, hvis det ikke var for en blatant fejl.
Han slog mig i ansigtet. Jeg kunne have fået ar.
Alvorlig vansiring og et af mine yndede aktiver.
Det er bare ikke i orden.
Kom, Harley. Vi smutter.
-Bare rolig. Jeg blødgør ham. -Glem ikke din taske.
-Har du det bedre? -Ja.
Godt. Du er ude af bandet.
Du kan ikke sparke mig ud, Emma.
Jeg kan gøre det bedre, for jeg fik et øjebliks klarsyn på en strand,
og jeg skal gøre det bedre...
Jeg gider ikke høre på det, Audrey. Du er ude.
Jeg ringer efter en taxa. Få sovet rusen ud.
Ja, jeg er tilbage. Kan du tro det? Harley glemte sin rygsæk.
Nå ja, den ligger bag baren.
Så din lille plan virkede.
Harley fik mig til at læse hr. Dolings noveller.
-Virkelig? -Ja.
Selv om de var noget udpenslende og uoriginale,
så er de skrevet af en lovende forfatter.
-Er han lovende? -Bed mig ikke sige det igen.
Der må være en måde, du kan hjælpe ham på.
-Kan du give dem til en forlægger? -Det er han ikke klar til.
-Måske kan du gøre noget på uni? -Nej.
Der må være noget, du kan gøre.
Jeg kender en på Californiens Skrivekursus.
-Kan du få ham ind? -Eddie kan få Eddie ind.
På min anbefaling.
-Er det ikke ret så prestigiøst? -Ret så.
-Han har ingen uddannelse. -Men han har stadig en mulighed.
Lad mig høre, hvad han siger.
Jeg tror, han vil høre det fra dig.
Han har slået mig. Jeg prøver at få ham ind.
-Men så må det være nok. -Ja, men han har ligesom...
Han gav op, og jeg tror ikke, han vil høre på mig.
-Vi er ikke på talefod. -Rørende historie.
Det er op til dig. Sig til ham, at jeg skriver en anbefaling.
Bolden er på din banehalvdel. Vi ses. Harley er lænket til radiatoren.
Det var for sjov. Få en humoristisk sans.
Så nu er det vel godnat.
Jeg kan ikke ringe, hvis jeg ikke får dit navn.
-Det var en stor aften for dig derinde. -Ja, det var det vel.
Jeg så, du og Rich gå ind på Rogers kontor.
-Hvabehar? -Lad mig gætte.
Du er på vej op. Blev du tilbudt at stige i graderne?
-En stor lønstigning? -Er du journalist?
Jeg synes, du skal spørge dig selv, hvorfor det hele har været så let.
Eller om det er lidt for godt til at være sandt.
Held og lykke, Pacey.
-Hej. -Hej.
-Hvad laver du her? -Jeg tænkte, du skulle have dem her.
De hører ikke hjemme i skraldet.
-Tak. -Det var så lidt.
Jeg gav dem til Hetson, som siger, han måske kan få dig på et skrivekursus.
-Gav du dem her til Hetson? -Ja, det gjorde jeg.
Hvad er pointen, Joey? Kom jeg ind, ville jeg ikke have råd.
Måske er der et legat eller økonomisk hjælp.
Pointen er i det mindste at forsøge. Det her er en reel mulighed, Eddie.
Jeg foreslår, du griber den.
Hvis du vil være en kujon omkring vores forhold,
så fint, men gør det ikke med det her.
Det her er dit liv. Giv ikke så let op.
Jeg må hellere gå.
Ved du hvad? Jeg går ikke, for det er det, du vil have.
For længe siden fortalte du mig, at du ville leve livet, men det var bare snak.
For det eneste, jeg kan se, er, at du er bange.
For mig, dig selv og for at leve dit liv.
Du har ret.
Hvad vil du så gøre? Vil du bare rådne op i Worcester?
Nej.
Forkert svar.
Jeg gjorde bare, hvad du bad mig gøre.
Det var ikke det, jeg mente.
Det er for sent til det, Eddie.
-Jeg går nu. -Vent, Joey.
Jeg elsker dig.
Vær sød ikke at gå.
Jeg vil ikke have, det er for sent.
Jeg elsker også dig.
Hej.
Audrey. Audrey. Vågn op, Audrey.
Audrey. Audrey.
Undertekst oversat af: Jens Bom