Så...
Så här ligger det till.
Jag gjorde fel och är jätteledsen...
...för mitt galna beteende de senaste månaderna-
-för smärtan eller oron jag kan ha orsakat er...
...för att jag sköt undan er när ni bara ville vara mina vänner.
Saken är den... Efter hela julsammanbrottet-
-åkte jag hem till Los Angeles.
Och en kväll, en hemsk, hemsk kväll-
-hamnade jag på en fest-
-i Malibu, på en strand...
...full av främlingar.
Det var gryning...
...och jag var stupfull-
-jag minns att jag såg mig om och tänkte: "Vet du vad?
Problemet är kanske inte Joey-
-eller Pacey...
...eller Jen, CJ...
...Jack, Dawson eller någon annan.
Det kanske...
Det kanske är jag."
Jag förväntar mig inte att ni ska förlåta mig omedelbart-
-för jag inser hur illa jag har betett mig.
Och jag bara...
Om ni vill ringa någon gång-
-för att säga hej, skulle det vara juste.
För jag älskar och saknar er verkligen.
Jag ber verkligen om ursäkt.
-Audrey. -Hallå Audrey, kom.
-Kom tillbaka. -Audrey.
-Vi har saknat dig. -Ja.
Jag har saknat dig, sötnos.
Det är okej.
Herregud.
Vad gör du?
Jag hade en sexig fantasi om den nya bartendern.
Vi var ute i gränden-
-och gjorde det mot väggen vid soptunnorna.
Intressant. För mig är det vid biljardbordet.
Joey Potter, jag är chockad.
Vad?
Jag har inget emot fantasier ibland-
-för att hjälpa den annars trista arbetsdagen.
Tro mig. Låt inte den propra ytan lura dig.
Under ytan är jag faktiskt...
...mindre proper.
När vi ändå pratar om bartendrar med heta rumpor...
-...vad hände med Eddie? -Vadå? Han fick sparken.
Det vet jag ju.
Men han kom inte tillbaka för att tömma sitt skåp.
Varför skulle jag veta var han är?
Var inte ni två...?
Åh, vi hade en liten flört.
Nästan betydelselös flört.
Det var inget.
-Jag har väl missuppfattat det. -Ja. Det är väldigt över.
Det var över innan det började.
Okej, vad bra.
Då kanske du kan tömma hans skåp.
Chefen har bett om det och vi behöver utrymmet.
Jag hade gjort det, men vill gärna få repa med bandet tidigt.
-Ja, visst. Inga problem. -Bra. Okej.
Du kan nog slänga allt.
Om det fanns något värdefullt hade han hämtat det.
-Visst. -Du är toppen.
Ha så kul, Joey.
Se om sammanslagningen går igenom.
Under tiden får ni be klienter vara varliga.
Ett sista ord.
Fortsätt jobba på Stepatech Industries. De kommer att skjuta i höjden.
När deras nya läkemedel blir godkänt på måndag-
-kommer de som äger aktierna bli väldigt, väldigt rika.
Jag behöver inte påminna om att Stepatech är vår klient-
-och vi vill göra dem nöjda.
Okej, nu tjänar pengar.
Witter, kan vi pratas vid?
Varsågod.
Så här är det.
Vi har haft problem förr-
-men tro inte att jag inte tänker belöna ditt arbete.
Rich, de stora provisionerna räcker för mig.
Talat som en äkta korgosse.
Jag har en extrabonus för dig.
Det är fest hemma hos Roger Stepavitch.
-Vet du vem Stepavitch är? -Självklart.
-Han är VD för Stepatech. -Mycket bra.
Han bad mig att ta med min mest lovande säljare till festen.
Vilket sätter mig i en tuff position då det är du, Pacey.
Du är min bästa säljare.
Du har en naturlig talang.
Vilket oturligt nog endast matchas av ditt ego och din attityd.
Jag är kluven, för att jag ser glimtar av storhet i dig.
Men även hur du flippar ut på mig-
-i French Quarter i New Orleans.
Eller hur du låtsas vara sjuk och struntar i jobbet i dagar-
-utan anledning. Som du förstår är jag kluven.
Jag vill ta med dig på festen, Pacey.
Men först måste jag veta en sak.
Kan du vara en lagspelare?
Rich... Jag vet inte vad jag ska säga.
-Jag är hedrad. -Ja.
Jag är hedrad av tilliten du har för mig.
Och vi har haft våra oenigheter.
Men vet att jag nu-
-är förpliktad till 100 procent till jobbet och allt med det.
Jag inser fullt vilken möjlighet du ger mig här...
-...genom att ta med mig... -Jag behöver ingen livshistoria.
Ett enkelt "ja" eller "nej" hade räckt.
I sådana fall, ja, absolut.
Räkna med mig till 100 procent.
Då är det avklarat. Du ska med.
Det uppskattas. Det är fantastiskt.
-Hej. -Vad som.
Ledsen att ni fick vänta. Åh, hej.
Vad är det med alla Courtney Love-aspiranter?
Det är som en Audrey-konvention där ute.
Kom in så ska jag förklara.
Hej.
Okej, vad är det?
Varför tittar ni på mig som att någon har dött?
Jag vet inte hur jag ska säga det.
Tjejerna där ute?
De är där ute för att-
-de ska provsjunga som ledsångerska.
-Men vi har ju redan en. -Ja, vi hade en.
Oturligt nog fanns hon inte där, så hon fick bli ersatt.
Var full och gjorde bort sig på scenen-
-och försvann till Kalifornien utan att ens ringa-
-och missade flera rep.
Sånt som får folk att bli utsparkade ur band.
Saken är den att vi har ett gig i morgon.
Vi är trea på listan.
Vi är förband för ett band som är förband för ett toppenband.
Det är underbart.
Det här kan vara stort och vi får inte förstöra det.
-Vilket band? -Loudermilk.
Jag älskar dem.
Gör inte alla det? Vi ska spela på Bent Elbow.
-Stället är ju känt. -Jag vet.
Det är ganska monumentalt.
Därför behöver vi en ny sångerska.
En med talang, utan dramatik.
Okej.
Jag fattar, men...
...saken är den-
-att ni bör veta att det fanns en ledsångerska-
-som inte dök upp, gjorde bort sig och förtjänade att få sparken-
-men ni förstår, hon är borta.
På en strand i Malibu insåg hon-
-att drickandet, festandet och galenskaperna-
-kostade henne det som var viktigt i hennes liv-
-så som vännerna och bandet.
Jag är ledsen.
Jag är jätteledsen, bandet är en av de få sakerna-
-som jag bryr mig om i den här dumma världen.
Och ni måste erkänna-
-att jag kanske är en del av anledningen till att ni fick spelningen.
Ni vet att ingen av tjejerna där ute-
-kommer att vara hälften så bra som jag, när jag väl är bra.
Jag lovar, om ni ger mig en andra chans-
-kommer jag att vara bättre än bra. Jag ska bli bäst.
Snälla, ge mig... Ge mig en till chans, snälla?
Okej.
Men om du får mig att ångra mig dödar jag dig.
Nej, det ska jag inte.
KÄRE MR DOLING
FASTÄN DITT STYCKE DEFINITIVT ÄR LOVANDE, MÅSTE VI TYVÄRR...
"HÄLSNINGAR FRÅN WORCESTER" NOVELLER AV EDDIE DOLING
Det där lät faktiskt jättebra.
Okej. Kan alla träffas här igen kl. 20.15?
-Visst. -Okej.
-Hej. -Hallå.
Ni tjejer rockar.
-Åh, tack. -Så...
-...gillar du att ha kul? -Jag antar det.
Jag är med i det andra förbandet, Satan's Tampon.
-Har du hört talas om oss? -Det kan jag inte påstå.
Vi ska ha fest på turnébussen senare, om du vill komma.
Du behöver bara följa formeln. Det är lätt.
A i kvadrat plus B i kvadrat är C i kvadrat.
Glöm det. Jag fattar aldrig.
Jo, det kommer du. Följ bara formeln.
Skit i formeln. Formeln kan slicka mitt arsle.
Fint. Pussar du din pappa med den munnen?
Äckligt. Varför skulle jag pussa min pappa?
Vet du vad? Okej.
Vi tar en paus. Vill du ha en läsk?
-Jag tar hellre vodka. -Ledsen, vi har slut på det.
-Vad? -Jag undrar hur det går för dig.
-Hur det går för mig? -Vi kan sitta hela kvällen...
...och låtsas om att jag inte vet om dig och Eddie-
-eller så kan du inse att jag är en god lyssnare-
-eller axel att gråta ut på. Vi kan prata om det.
Jag uppskattar erbjudandet, men det finns inget att säga.
"Det finns inget att säga"?
Killen försvann utan någon förklaring.
Han krossade ditt hjärta. Du dör inombords och vill veta vad som hände.
Tack för summeringen.
Jag må vara en 15-årig idiot, men även din vän.
Jag förstår situationen med Eddie bättre än vad du tror.
-Är du min vän? -Ja. Vi är vänner.
Är vi inte det?
Jo, jag antar det.
Coolt. Hur går sökandet? Några nya träffar?
Vadå för sökande?
Borde jag anlita en detektiv-
-för att hitta en kille jag dejtade i två månader, som inte vill träffa mig?
Hur vet du det?
Han kanske fick ett slag i huvudet och har minnesförlust.
Eller så blev han kidnappad av internationella juveltjuvar.
Poängen är att du får vara detektiven.
Nu när du nämner det, att jag ens berättar det här-
-så hittade jag ett manuskript som han skrev.
Med en adress i Worcester, där hans föräldrar bor...
Vad väntar du på?
-Vadå, bara ringa dem och fråga? -Ja.
Verkar det inte desperat och patetiskt?
Det är romantiskt och rörande.
Det gör nog ingen skada. Då vet jag iallafall var han är.
Att han lever.
Kör på. Ring.
-Vad händer? -Det är spännande.
-Telefonen ringer faktiskt. -Lägg av.
Hallå?
Välkommen till stora ligan, min vän.
Snälla, gör inte bort mig.
Rich Rinaldi.
-Hej. -Hej. Hur är läget?
Kul att se dig.
Grattis till att du landade kontot.
-Roger prisar dig. -Det uppskattas verkligen, Carl.
Det här är Carl Rosen, marknadsföringschef på Stepatech.
Det här är Pacey Witter, en av våra mest lovande säljare.
Du kommer nog att höra ifrån honom en del.
-Trevligt att träffas. -Angenämt, sir.
Mina herrar, fortsätt så.
-Tack. -Tack.
Jag ser någon som jag måste prata med.
Klarar du dig på egen hand?
-Okej. Rädda mig. -Ursäkta?
Det står en 98-årig man där borta som vägrar sluta ta mig i baken.
Vi kan väl låtsas ha en konversation tills han slutar hålla på.
Okej. Hej.
Är det allt?
Är det allt? "Okej. Hej"?
Okej. Hej, jag heter Pacey Witter.
Så du är Pacey Witter.
-Har du hört talas om mig? -Ditt rykte surras det om.
Jag har hört att du är en ny talang, på uppgång.
-Ett riktigt pojkgeni. -Var har du hört det?
Vi kan väl säga att det är mitt jobb att veta sånt här.
-Jobbar du för Stepatech? -Nej.
Så...
Det måste vara en ära att bli utplockad för festen?
Så du känner Rich.
Tro inte på det han säger om mig.
Säg mig, är du ny på det här?
Tuffa affärer? Många hajar?
Så farligt är det inte.
Varför detta? En smart grabb som du kan gå på college.
-Är det för pengarnas skull...? -Nej. Nej, inte alls.
Det var en lögn.
I början var det pengarna. Och sen var det jaktens spänning-
-adrenalinet. Nu är det väl en kombination av båda.
Du då? Vad gör du?
-Han har gått iväg. -Vänta, var det allt?
Tänker du bara gå?
Jag vet inte ens vad du heter.
Du får anstränga dig lite mer än så.
Vi ses senare, Pacey.
-Var är hon? -Vem?
"Vem?" Vem, säger hon. Du vet vem jag menar.
Harley? Släpa dig hit omedelbart!
-Hon är inte här. -Du behöver inte skydda henne.
Skolan ringde. Hon skolkar igen.
Fjärde gången den här månaden.
Kom igen. Jag vet att du gömmer dig, var inte rädd.
Släpa arslet ut hit så att jag kan sparka skiten ur den.
Tyvärr måste jag avbryta dina väldigt effektiva föräldraknep...
-...men hon är verkligen inte här. -Var kan hon vara?
Hon är okej, va? Tror du att hon är okej?
Varför undrar du det?
Jag medger att jag inte har varit den mest närvarande föräldern hittills-
-men ibland...jag vet inte, ena stunden var det Barney och Elmo-
-och nu börjar jag inse-
-att min lilla sötnos kanske är en ungdomsbrottsling.
Lugna ner dig. Hon är ingen brottsling.
Ja, hon kan snacka och skolar ibland-
-men det är bara en mask. Lita på mig.
Men hon saknas fortfarande.
Min lilla flicka saknas.
-Hej, pappa. -Harley.
-Var har du varit, unga dam? -Jag hade ett ärende...
...i Worcester.
Hej.
-Stort gig, va? -Ja.
-Är du nervös? -Nej.
Det är en lögn. Ja, oerhört, faktiskt.
Jag har nog aldrig gjort det nykter förut.
I sådana fall...
Jag har slutat.
-Slutat? -Jag omvärderar mitt liv...
-...något. -Tråkigt.
Vet du vad? Kan jag bara-
-ta en klunk?
-Visst. -Tack.
Vill du ha en?
Där har du.
Tror du att du kan sluta ignorera mig-
-så att vi kan prata?
Åh, ledsen. Ignorerade jag dig?
Komplimanger till kocken för kycklingvingarna.
De smakar utmärkt i kväll.
-Borde du inte straffa henne? -Det gör jag.
Jag tvingar henne att sitta och äta med mig.
-Förresten, vi har slut på läsk. -Fråga bartendern.
Hördu.
Tack för att du skjutsade henne. Men gör mig en tjänst.
Nästa gång hon besöker dig i rännstenen-
-stäng dörren, stick och håll dig borta från henne.
Är det allt?
-Du tänker inte prata med mig? -Du kan prata om du vill.
Okej då.
Jag är här för att jag vet. Jag vill hjälpa dig handskas med det.
-Det är mitt problem med. -Vad?
Harley har berättat, okej? Jag vet nu.
-Vet vad? -Om...
Om hela, du vet, graviditeten.
Åh, den falska graviditeten som hon hittade på-
-för att lura hit dig.
Den där graviditeten.
Vänta lite, vänta. Så du är inte...?
-Så du är inte gravid? -Nej.
Tack och lov.
Även om jag var det, hade jag inte berättat det för Harley.
Är det här mitt...?
Var hittade du det?
En av alla oviktiga saker som du lämnade, som andra fick städa.
Jag lämnade dig och du skickar din lilla soldat efter mig?
Om du inte ville bli funnen-
-borde du kanske ha gömt dina spår bättre.
Ringde du hem till mig och lade på i går?
-Nej. -Det är ju inte förvånansvärt.
Du är tydligen arg på grund av hur det slutade mellan oss.
Vet du vad? Det har du fel i.
För det tog aldrig riktigt slut mellan oss.
Du flyttade bara till Worcester utan anledning-
-utan att ens berätta det för mig, och enligt mig-
-så är det inte ett slut, eller?
Jag bryr mig inte. Nu när jag vet att du lever, är mysteriet löst.
Jag stack, men har det slagit dig att jag kan ha gjort det för din skull?
-Är du döende? -Nej.
Skyddade du statshemligheter?
Blev du kidnappad av internationella juveltjuvar? Var det så?
För annars gjorde du det för din egen skull.
Enkel utgång. Jag fattar.
Du fick som du ville. Gå.
Tror du att det var så lätt?
-Det var det svåraste jag har gjort. -Jaså?
Vet du vad? Glöm det, okej? Jag drar.
-Bra. -Bra.
Bra.
Så, varför? Varför?
-Därför, okej? -Därför?
Därför. För att jag inte ens kunde se dig i ögonen.
Okej? För att jag skämdes.
-Skämdes? För vad? -"Skämdes för vad?"
Jag kunde inte ens hitta ett jobb.
Jag kunde inte betala hyran. Min el var avstängd.
Kackerlackor kröp på mina armar.
Varför tror du att det skulle göra någon skillnad för mig?
Jag är också fattig, minns du? Jag är som du.
Nej, okej? Du är inte som jag, du har faktiskt en framtid.
-Du har ett liv framför dig. -Du med.
Nej. Nej. Förstår du inte?
Det var därför jag slog till Hetson-
-för han hade rätt, och jag visste det.
Varför kan du inte förstå det?
Jag är ingenting.
Jag har inget jobb, inga pengar på banken-
-inget hopp, ingen utbildning, ingen talang, inget.
Jag har ett avslagsbrev som bevisar det.
-De sa att du var lovande. -Så säger de till alla som nekas.
Ja, men i ditt fall stämmer det.
Jag uppskattar uppmuntringen.
Men inse fakta.
Men du och jag, vi är på två helt olika framtidsvägar.
Sanningen är att...
Du förtjänar att vara med den bästa killen i rummet.
Inte med den som plockar upp hans skräp eller torkar hans bord.
Du kommer att få det du vill ha i livet.
Jag ville ha dig.
Nej.
Du ville ha killen du träffade i engelskaklassen.
Jag är inte han.
Jag måste gå.
Välkomna Hell's Belles.
Läget, Bent Elbow?
Jag kom in på bottenvåningen.
Hade en slags instinkt.
-Instinkt eller tur? -Jag tror inte på tur.
Kom, vi har lite affärer att ta itu med.
Känner du henne?
-Vem? -Hon där.
Dömandes från baksidan, så har jag ingen aning.
Nu kanske du vill följa med till Stepavitchs privata kontor-
-för att diskutera hur vi kan bli miljonärer.
-Det kan jag. -Bra.
Så, Rich säger att du har en ganska rå talang.
Allt jag har lärt mig är från Rich.
Jag uppskattar att du arbetar hårt.
Du har sålt en massa aktier för oss.
För att jag tror på ert företag.
Blev du överraskad när Rich berättade-
-att vi har bestämt att du ska ta en större roll-
-vad gäller Stepatech företagskonto?
Roger, jag har inte nämnt det än.
Ursäkta mig, mina herrar, jag hänger inte med.
Vad menar ni?
Det är som en befordran, Pacey.
Du besitter samma titel, men får en stor lönehöjning.
Från och med nu står ditt namn på alla överföringar-
-som vi gör för Stepatech.
Det är fantastiskt.
Tror ni att jag är redo för något sånt?
Jag har just avslutat Series 7s, och är lite grön...
-Men om ni tror att jag klarar... -Jag trodde att du sa...
-Jag är förvånad över din attityd. -Förlåt. Ursäkta mig.
Det var en groda.
Det är en sådan fantastisk möjlighet för en ung man som jag.
Det var lite av en chock.
Men det ska aldrig sägas att Pacey Witter inte vill visa framfötterna-
-vilket, om jag inte har helt fel, är företagets slogan.
-Det duger. -Utmärkt.
Välkommen ombord, unge man.
-Jag spår en fin framtid för dig. -Tack, sir.
Hoppas jag kan uppfylla era förväntningar.
Det råder det ingen tvekan om.
Du är arg på mig, va?
Nej.
Jo, det är du. Jag vet att jag gjorde fel.
Förlåt. Du var så ledsen, jag ville bara hjälpa till.
Jag vet, Harley.
Men i framtiden kanske du ska se om jag är okej med att du-
-går och talar om för pojkar att jag är gravid.
Eller vid närmare eftertanke, gör inte så alls, okej?
-Det ska jag inte. Jag lovar. -Tack.
Så vad hände?
Han är borta.
Han stack och har gett upp. Det som verkligen suger-
-är att jag läste historierna och de är jättebra-
-och han kommer aldrig att göra nåt med dem.
Han kommer säkert ruttna i Worcester-
-och jag kan inte göra nåt.
Kolla.
-Vad? -Hallå?
Nej.
-Varför inte? -För att jag...
Jag tänker inte be din pappa läsa dem.
Han hade aldrig hjälpt honom och Eddie hade inte tillåtit det.
Det är väl värt ett försök?
Hatar pappa dem behöver inte Eddie få veta.
Älskar han dem kan han kanske hjälpa honom.
Det är bättre än att han ruttnar i Worcester för alltid.
Professor Hetson.
Jag undrade om du kanske kunde läsa de här novellerna-
-och säga vad du tycker.
Är du medveten om att jag är ärlig till den grad att det är brutalt?
-Ja. -Och att jag har krossat...
...fler än en Sylvia Plath-aspirants ambitioner?
Är du fortfarande villig att ta den chansen med dina?
De är faktiskt inte mina ambitioner.
-Nej. -Kom igen.
Läs dem bara. De är jättebra.
-De är fantastiska. -Jag bryr mig inte.
Du är hans sista chans. Jag vet att du har kontakter.
Ge honom lite uppmuntran iallafall?
Ms Potter, låt oss klargöra en sak.
Han studerar inte på Worthington-
-och försökte lura vårt helgade universitet...
-...och kidnappade min... -Han kidnappade inte henne.
-Han gav henne skjuts hem. -Sak samma.
Jag hade kunnat förlåta allt det där om det inte vore för ett stort misstag.
Han slog mig i ansiktet.
Jag hade kunnat få ärr, brutna ben.
Vi snackar allvarlig missbildning på en av mina bästa tillgångar.
Och det är inte reko, enligt mig.
Kom igen, Harley. Vi måste gå.
Oroa dig inte. Jag ska jobba på honom.
Glöm inte din väska.
-Mår du bättre? -Visst.
Bra.
Du är ute ur bandet.
Emma, du kan inte sparka mig.
Jag kan bättre-
-för jag hade ett uppvaknande på stranden i Malibu-
-och jag vet att jag måste...
Jag vill inte höra det, Audrey. Du är ute.
Jag ringer en taxi. Åk hem och sov av dig.
Ja, jag är tillbaka. Kan du tro det?
Harley glömde sin ryggsäck.
Just det, jag kan hämta den. Den är bakom baren.
Din lilla plan funkade.
Harley irriterade mig tills jag läste några av mr Dolings historier.
-Verkligen? -Ja.
Även om jag tyckte att de var överarbetade och inte nyskapande-
-påvisar kärnan i det en författare med potential.
-Tror du att han har potential? -Jag säger det inte igen.
Det måste finnas nåt du kan göra för att hjälpa honom.
-Du kan visa dem för en förläggare. -Han är inte redo för det.
-Dra i några trådar på Worthington. -Nej.
Det måste finnas nåt du kan göra, vad som helst.
Visst. Jag känner en person på Kaliforniens författarkurs.
-Kan du få in honom? -Jag tror Eddie kan få in Eddie...
...med min rekommendation.
-Är inte det, typ, prestigefyllt? -Ja, typ.
-Han har ingen utbildning. -Jag vet. Han har en chans ändå.
Låt mig veta vad han säger.
Vet du vad, han hör det nog hellre från dig.
Han slog mig. Jag ska försöka få in honom på programmet...
-...men där får det nog räcka. -Ja, men professor Hetson...
...han har-
-gett upp, han lyssnar inte på mig.
-Det är inte jättebra mellan oss. -En fascinerande saga.
Det är upp till dig. Vill du övertala honom, säg att jag rekommenderar.
Det är din sak nu. Jag måste gå.
Jag har kedjat fast Harley vid ett element.
Skojar bara. Skaffa lite humor.
Det här betyder alltså god natt.
Jag kommer aldrig att kunna ringa dig utan ditt namn.
-Det var en stor kväll för dig där inne. -Ja, det var det nog.
Jag såg att du och Rich gick in på Rogers privata kontor.
-Ursäkta? -Låt mig gissa.
Du klättrar på livets stege, han kanske erbjöd dig en befordran?
-En stor lönehöjning? -Är du reporter?
Du kanske borde fråga dig själv-
-varför det har varit så lätt.
Eller om det är lite för bra för att vara sant.
Lycka till, Pacey.
-Hej. -Hej.
Vad gör du här?
Jag tyckte att du skulle ha det här.
Det hör inte hemma i soporna.
-Tack. -Visst.
Jag visade Hetson och han sa-
-att han kanske kan få in dig på Kaliforniens författarkurs.
-Gav du det här till Hetson? -Ja, det stämmer.
Vad är poängen, Joey?
De kommer inte att släppa in mig. Jag har ändå inte råd.
De kanske har stipendium? Eller studiebidrag.
Du måste försöka iallafall. Det här är en chans, en verklig chans.
Jag föreslår att du tar den.
Om du vill vara feg vad gäller vår relation och mig-
-så är det okej, men inte om det här.
Det här är ditt liv. Ge inte upp så lätt.
Jag borde nog gå.
Vet du vad?
Jag tänker inte gå för det är exakt det du vill.
För länge sen sa du att du ville bli-
-en person som levde livet fullt ut, men det var nog bara snack, va?
För så vitt jag kan se är du bara rädd.
För mig, för dig själv, för att faktiskt leva ditt liv.
Du har rätt.
Vad ska du göra åt det? Ska du bara sitta här-
-och ruttna i Worcester?
Nej.
Fel svar.
Jag gör det du bad mig att göra.
Det var inte det jag menade.
Det är för sent för det, Eddie.
-Jag måste gå. -Vänta Joey, vänta.
Jag älskar dig.
Snälla, gå inte.
Jag vill inte att det ska vara för sent.
Jag älskar dig med.
Hej då.
Audrey. Audrey. Audrey, vakna.
Audrey. Audrey.
Undertextning: Hengi Petersen