-Kan du ursäkta mig en stund? -Självklart.
Älskling, jag menar inte att snoka, men-
-kan du berätta för mig vad du gör där nere?
Kan du berätta vad den där flickans hand gör på ditt knä?
-Ursäkta? -Du hörde mig.
Jag kanske ska involvera hela bordet. Hennes dejt vore säkert intresserad.
Okej, jag fattar poängen.
-Eller, vad är poängen? -Pacey...
...jag vill gå hem. Nu.
Jag är trött, grinig och jag vet att du inte läste-
-det finstilta i vårt "hyr en dejt"-kontrakt-
-men det går ut om 35 minuter. Fixa hennes telefonnummer bara.
Okej, syrran, det ordnar sig.
Tror hon att jag är din syster?
Nej men ser man på.
Nämnde jag inte vilket fantastiskt tillfälle det här var att knyta kontakter?
Jo, det var så du lurade hit mig. Men vet du vad?
Vi har pratat och varit sociala.
Om inte du tar med mig hem, just nu-
-tror jag inte att lilla fröken kommer att vara intresserad-
-när hon ser din syster hångla livet ur dig.
Fem minuter. Vi går om fem minuter.
Tack.
Toppen, allt verkar okej nu.
-Systrar, du vet... -Jaså? Den här killen är min bror.
-Är han? -Nej.
Okej.
Jag vill inte gå som katten kring het gröt.
Du verkar vara en trevlig kille.
-Då går det bra om jag ringer dig? -Visst.
Du kan ringa mig, jag kan ringa dig-
-eller så kan jag dumpa min dejt och du dumpar din syster.
Vi kan träffas här om en timme och gå hem till mig.
Om du inte vill... Om du hellre vill vara med den tjejen...
-Den tjejen? -Den som är under...
Jaså den tjejen? Nej, nej. Jag är inte med henne.
-Då har vi en dejt då? -Ja.
Vi ses här om en timme.
Äntligen fick jag tag i min sko. Den var på andra sidan bordet.
Jaså? Vad bra, då är problemet löst, vad det nu var.
-Vi borde gå. -Låt mig ta min sko.
-Kom igen, Askungen. -Har du en dejt, eller?
Nej, men en vacker kvinna erbjöd sig att ha sex med mig.
Du är så söt när du drömmer.
-Pace, Jag har bara en fråga. -Varsågod.
Vad fan är det som händer med min rumpa?
Det är sätesvärmaren.
Det är standard i alla finare tyska bilar.
Min rumpa tackar dig för att ha stigit i graderna.
Var inte den där avfarten vägen ut från den här förorten?
Jo, men du och jag ska göra ett litet depåstopp.
Depåstopp? Nej.
Du kanske inte insåg vikten av-
-att få hem mig, och ut ur dessa kläder så snart som möjligt.
Jag har en hel bok att läsa till lektionen.
Okej, lugna dig. Det kommer att ta två minuter.
-Vad behöver du? -Behöver?
Anledningen till depåstoppet? Det du inte kan leva utan till i morgon?
Tvättmedel.
-Tvättmedel? -Ja, tvättmedel.
Under all tid jag har känt dig tror jag aldrig att du har tvättat.
Du kan vänta i bilen.
Tror du att jag tänker vänta medan du går och handlar?
-Ja. -Nej.
Det är kallt, det är läskigt, och jag måste gå på toa.
Hur kan du behöva gå på toa? Du ville ju inte ens stanna.
Ska vi argumentera?
Eller ska vi fortsätta den långa vandringen till butiken?
Varför parkerade vi så långt bort?
Det tog mig 2,5 månad att skrapa bort Dawsons hus från henne.
Tror du att jag vill lämna henne i händerna på dem?
Toppen. Det är stängt.
Det kan inte vara stängt. Det är folk därinne.
Godnatt, gott folk. Kör försiktigt.
Hallå!
Vad i helvete gör ni, tokar?
Monte Carlo!
Titta på Monte Carlo!
-Okej, jag... -Jag vet vart du ska.
Vi stänger snart.
Okej.
Väldigt bra.
Där är du. Kom igen.
-Kan du vänta lite? -Nej, jag behöver dig.
Behöver mig för vad? Kan du inte gå på toa själv?
-Precis. -Va?
-Okej, kan du bara... -Nej.
Varför tittar inte du på tvättmedel?
Okej, kom.
-Tack. -Varsågod, bara fråga på rätt sätt.
Är du så oäventyrlig att du inte kunde ha gått på toa själv?
Pacey, dörren gick inte att låsa. Vem som helst kunde ha kommit in.
-Och? -Och...
Snack med främmande män på offentliga toaletter-
-är inte en livserfarenhet jag behöver.
Vem kommer att gå in? Det finns ingen här.
Och hela butiken stänger ändå om fem minuter.
-De är fortfarande här. Skrik. Hallå! -Hallå!
-Hjälp oss! -Hallå, polaren!
Det här händer inte.
-Han kommer att se bilen. -Vi parkerade i en annan kommun.
Om vi ska skylla på något, borde vi skylla på din blåsa.
-Han åker. -Jag ser det.
Han lämnar oss här.
Okej, ingen panik.
-Vem har panik? -Jag, Pacey.
Jag vill inte vara här. Jag har en hel...
Bok att läsa, jag vet. När har du inte det? Bara så att du vet-
-är situationen inte idealisk för mig heller.
Okej, vi slutar att skylla på varandra.
Vet du vad? Vi måste tänka logiskt.
Ja. Den här är låst.
-Hittat något? -De är inte riktiga telefoner.
Vad menar du?
Städa upp i gång 4. Städa upp i gång 4.
De är bara snabbtelefoner.
Vi kan ringa hushållsavdelningen, men inte kommunicera med omvärlden.
Snälla säg att du hittat en bakdörr.
Nej, inte som vi kan öppna, men du har ju din mobiltelefon.
-I min handväska. I bilen. -Toppen.
-Betaltelefoner. -Betaltelefoner.
Jag tror att de är...
Nej, konstapeln, inte fast som i snö. Fast som i inlåsta.
Nej, ingens liv är i fara.
Men snälla, parkera inte mitt samtal igen...
-Okej, lägg på. Vi ringer 112. -Vi kan inte ringa 112.
Varför inte? Vi är ju fast.
Vi är fast i en gigantisk byggnad med massiva mängder mat-
-kläder och senaste hemvideoutrustningen.
Hur är det en nödsituation?
Är vi i någon sorts fara jag är omedveten om?
Ja, att få hem dig sent.
Sen när bryr du dig?
-Om vad? -Att få hem mig.
Sedan alltid. Jag vill inte att du missar dina studier.
Du har viktiga läxor att läsa, böcker att läsa.
-Vilken bok är det? -Fear and Loathing in Las Vegas.
Skräck och avsky?
Betalar du 35 000 dollar om året för att läsa sånt?
Det kan du göra på egen hand. Till och med jag kan det.
Håll käften.
-Något händer. Det ringer. -Bra.
Snart är du hemma.
Eller så ruttnar vi.
De överförde mig till något automatiserat svarssystem.
"Tryck 1 för klagomål om oväsen. Tryck 2 för trafikförseelser."
Här, du kan lyssna.
Kan jag få din jacka? Jag fryser. Det är iskallt här.
-Vad är det för fel med din? -Min är bara fin.
Den skulle inte hålla någon varm. Speciellt inte någon i tunn klänning.
Okej visst. Håll den här.
Bättre?
Tack.
Prova att trycka noll och se om du kan få prata med en person.
-Du råkar inte ha handskar? -Nej, jag tog inte med... Hallå!
Vi är fast i en gigantisk affär.
Ja, du pratade med oss tidigare.
Hallå? Nej, inte vänteläge igen!
-Vad? -Är de här dina?
-De? -Ja.
Dessa profylax jag hittade i din ficka.
Ja, det är de faktiskt.
Vi borde nog koncentrera oss på vårt problem istället.
Stannade vi därför?
Är vi fast här för att du hade trängande behov av preventivmedel?
Ja, för att jag är en sådan ansvarsfull kille.
Men eftersom vi inte verkar komma härifrån-
-så är det rätt överspelat, så om... Hallå? Hej, ja, visst.
Det är lugnt, bara du ser till att de ringer upp oss.
Numret är 617-555-0189. Tack för...
Vi gör åtminstone framsteg.
-Vad? Varför den blicken? -Det var tjejen från festen, va?
Du gick på en dejt med mig och raggade upp en annan tjej...
-...och tänkte gå hem till henne... -Lugn och fin.
Vi var inte på dejt.
Det är bara ett av många fel i den meningen.
Pacey, hela min kväll är förstörd.
-Min går inte heller som planerat. -Förstörd. För att du ville ligga.
Okej, vi tar en liten paus, för det här är inget samtal att ha.
Varför? För att du inte vill prata om sex med mig?
Vill du prata om sex med mig?
Nej, men jag brukar inte prata om sex med någon.
Precis. Om vi kan gå vidare, blir vår kväll mycket trevligare.
När du berättat varför du inte vill prata om sex.
Det borde vara uppenbart.
Det kanske har att göra med hur lugn och cool-
-och icke-dömande du är.
Vet du vad?
Jag godkänner det inte. Okej? Nu är det sagt.
Jag vägrar att sitta här och låtsas att allt är bra, för det är bara löjligt.
Hör du dig själv? Du kan inte hjälpa det.
Det är därför vi inte pratar om sex. Hemligheten bakom hela vår vänskap.
Du tappade bort mig bland alla pronomen.
-Okej. Vi är vänner, eller hur? -Ja.
Så, vad är hemligheten bakom vår långvariga och ångestfria vänskap?
Vad är det enda som håller igång det, år efter år?
-Vi suger på att träffa folk. -Fel.
Att vi inte under några omständigheter pratar om sex.
Jag må ha sex, du må fundera på att ha det.
Men vi diskuterar det inte.
På så sätt undviker vi obehaget.
Genom att undvika obehag kan vi behålla vår vänskap.
Det är en förebyggande åtgärd.
-Jag löser problemet innan det börjar. -Men Pacey...
...om vi är så goda vänner, varför finns det ens obehag?
För att vi var mer än bara vänner för inte så länge sen.
-Ja, men inte längre. -Spelar ingen roll, skadan är skedd.
Så du tror att jag låg med dig-
-och sen gick jag och blev oskuld igen?
I mina tankar? Ja.
-Jag låg inte med Eddie och Dawson... -Sluta, jag vill inte höra, sa jag.
Så du menar att enda sättet vi kan fortsätta att vara vänner-
-är om vi ljuger för varandra om våra sexliv.
Om vi tar den jätteaspekten av våra liv och låtsas att den inte existerar?
Det funkade för dig och Dawson.
Va? Vad sa du?
-Jag sa... -Jag hörde dig.
Jag kan bara inte tro mina öron.
Sa jag något som inte var sant?
-Ne... Nej. -Nej. Vad är problemet då?
Har det någonsin slagit dig att jag inte vill leva så här?
-Att jag kanske har vuxit upp? -Har du?
-Vad ska det betyda? -Enkelt uttryckt...
...att du inte bryr dig vem jag ligger med.
Att jag kunde ha haft sex där på bordet bredvid dig-
-utan att du rörde en min.
Pacey, du låg med min rumskompis i ett helt år.
Det är lite för sent för mig-
-att börja bry mig om dig med andra kvinnor.
Tvinga mig inte att bokstavera det. Förstår du verkligen inte vad jag säger?
Nej, det gör jag inte. Gör du?
För jag är lite förvirrad.
Är du upprörd för att jag är upprörd? Är du upprörd över-
-att jag inte är upprörd? Är jag inte tillräckligt upprörd?
Pacey, vi gjorde slut.
Vi gick vidare.
Ska jag känna mig eländig resten av livet över hur det slutade?
Okej, när du ändå tar upp det - ja.
Ett par månader skulle inte ha skadat.
Jag ber inte om den livstid du har tillägnat Dawson...
-...men ett par månader. -Otroligt.
Pacey.
Jag kan aldrig vinna, va? Det är som att-
-ta mitt huvud och slå det mot en sten.
Vem hade mer sex? Vem var med vem längre?
Finns det inte någon killformel-
-för att lista ut vem som vann så du kan lämna mig utanför?
Ja, för Gud förbjude att jag kanske pratar om dig och mig just nu.
Det finns inget dig och mig, Pacey.
Vi har gått vidare. Förlåt att jag-
-inte gick i tusen bitar när du gjorde slut med mig, men vet du vad?
Livet går vidare, oavsett hur otillfredsställande det är för ditt ego.
Det handlar inte om mitt ego.
Inte? Vad handlar det om då?
Varför skulle du vilja...
-...gå nedför den stigen som bara... -Jag vet var den stigen slutar.
Vad kommer det för gott ur det?
Varför vill du helt plötsligt prata om något-
-som är bättre att lämna...
Tänker du svara eller ska vi avsluta det här?
Vi skulle kunna leva i tusen år och aldrig avsluta det här.
Hallå?
Jo, vi är självklart fortfarande här.
Nej, vi har ingenstans att ta vägen.
Jo, jag inser att vi är ganska långt ner på prioriteringslistan, men...
Nej, jag var inte medveten om att det är underkylt regn.
Ja, det orsakar säkert en hel del olyckor.
Vi fortsätter att vänta här.
Om du kan skicka ut någon så snart som möjligt, tack.
Tack. Du med.
Joey Potter till elektronikavdelningen.
ELEKTRONIK
Är den här på?
Okej, tja...
Hej, det är jag.
Uppenbarligen. Så om du bara kunde komma lite närmare-
-och oroa dig inte, jag tänker inte bitas. Jag är här i fred.
Du och jag kommer att var här ett tag.
Det vore bäst med vapenvila.
För att underlätta det är jag villig att erkänna, framför kameran, att ja-
-jag är ett svin, vilket du förmodligen redan vet.
Bättre än de flesta. Kanske bättre än någon på jorden.
Jag avviker från ämnet. Mitt förslag är:
Att vi lämnar det förflutna där det hör hemma-
-och att vi försöker göra det bästa av denna taskiga situation-
-och att vi gillar läget. Jag har köpt något.
Eller inte köpt direkt, utan "anskaffat".
Men du fattar poängen. Det ligger på disken.
Jag är inte så säker på storleken, eftersom det var ett tag sen-
-men vi kan alltid byta ut det. Och om du accepterar mitt förslag-
-kommer du under en begränsad tid att ha mig till ditt förfogande-
-att göra något jag verkligen inte vill.
Vilket inte betyder att du inte alltid har den förmågan.
Men det känns som att det var så hela den här natten började.
Du gjorde något för mig som du verkligen inte vill göra.
Det är det vänner är till för.
Okej.
Jag vet vad jag vill.
-Borde jag inte få av dig de där kläd... -Senare.
-Kan du berätta vart... -Senare.
Jag tyckte du sa att skorna tar död på dig.
Du skojar, va?
-En sak, sa du. -Nej, en sak som skulle hjälpa dig.
-Hur hjälper det dig att ändra... -Tro mig...
...om jag slipper se det i ditt ansikte kommer jag att anse mig vara hjälpt.
Här.
-Du tänker få mig att göra det. -Ja.
Efter allt vi har gått igenom tillsammans...
...ska det bli så här.
Okej. Men du ska veta en sak.
Jag ger mig inte utan strid.
-Snälla. -Pacey.
Pacey.
Pacey!
Pacey?
Pacey!
Du fördröjer bara det oundvikliga.
Du gör det bara värre för dig själv. Mycket värre.
Vem vet vilka andra kroppsdelar jag tänker tvinga dig att raka.
Pacey.
Jag tror att jag sprang in i en skylthylla eller något.
Hjälp, jag tror att jag blöder.
Gång 3B.
Ta med plåster.
Jag skulle inte göra några plötsliga rörelser om jag var du.
-Du skulle aldrig våga. -Jodå.
Jag gillar inte den där kostymen. Vad kostade den, 500-600 dollar?
Rör på påkarna.
Backa.
Jag sa åt dig att vänta.
Det gör jag.
Okej, kör.
Det här är din sista chans att ändra dig.
Pacey, det är ett skägg.
Det växer ut. Inte för att det borde.
Varför är det så stor grej?
Du vet hur basebollspelare inte byter strumpor när de vunnit flera i rad?
Nej.
Det gör de inte. För de respekterar vinstraden.
Och du uppfattar dig själv så?
-Ja. -På grund av det där i ditt ansikte?
Ja.
Okej. Jag ger upp.
Ger du upp?
Ger du upp så lätt?
Ja. Om det betyder så mycket för dig, Pacey.
Jag har ingen lust att förstöra nån hundra år gammal sporttradition.
Jag vill inte att du förlorar Triple Crown eller vad det nu är.
Jag ville bara se ditt ansikte igen. Är det ett brott?
Nej.
Så det var det. Så enkelt bara.
Ja, men du får allt byta strumpor.
Jag sa, B-3.
Okej, du sänkte mitt slagskepp. Jag suger på det här spelet.
Alla kan inte vara mästarstrateger.
Vad händer nu? Operation? Risk? Vad vill du spela?
-Vad? -Får jag ställa en fråga?
-Varsågod. -Är du lycklig?
Jag?
Ja, verkligen lycklig-
-inte ytligt "vi är friska"-lycklig.
Hurså? Är du?
Jag tror det. Vilket är konstigt, för det är inte direkt-
-som att det händer något spektakulärt i mitt liv just nu. Det är bara det att...
Jag vet inte. Jag känner mig nog annorlunda.
Jag har alltid haft en tendens att anta att förändringar alltid gör allt värre.
På sistone har jag känt att det inte är sant.
Att det som väntar på mig kanske inte är så pjåkigt.
Och om det inte är det, så kanske det bara är bra-
-att inte veta om det.
Jag vet inte.
Jag vet inte om det låter rimligt alls.
Det låter som att du försöker säga-
-att du verkligen gillar den där killen.
Den där killen?
Ja. Eddie.
Ja. Det gjorde jag.
Men det förflutna är det förflutna.
Och det ändrar inte det faktum att du inte svarade på min fråga.
Det behövs inte.
Hur kan jag vara olycklig? Du har väl sett min bil?
Pacey. Ett riktigt svar.
Ett riktigt svar? Okej.
Det riktiga svaret är detta.
Jag har för närvarande allt jag kan be om, i mitt liv.
-Förutom en sak. -Vadå?
Nachos? Snälla säg att du inte tänker äta det där.
Du dissade ju min mjukglassidé.
Ja, det är lite för kallt för glass.
Det är aldrig för kallt för glass.
Varför äter du alltid under viktiga ögonblick i vår relation?
Vet inte. Är det här ett viktigt ögonblick?
Ja, om du hade låtit mig göra mig av med den där grejen.
Skulle inte du släppa det?
Kvällens tema är ju att pilla på gamla sårskorpor.
Kan jag få mer, tack?
Mindre is den här gången.
Mindre is. Vet du...
...jag tror att jag missade mitt sanna kall i livet.
Tölp?
-Jag menade läsk. -Jag vet.
Det var bara inte så roligt.
Vill du ha något annat? Lite sockervadd?
-Vidrigt. -En kringla?
Nej, de är nog så gamla att jag var oskuld på den tiden.
Ja, den gamla goda tiden. Men du har rätt.
Vi vill inte äta stärkelse innan vi plundrar godisgången.
Vi kan inte äta godis så här sent. Våra tänder kommer att ruttna.
Då borstar vi dem. Och om vi känner oss lite vilda kan vi använda tandtråd.
Det är det bästa med att vara inlåst i en affär.
Man kan göra vad som helst. Fylla på med sötsaker.
Man kan rengöra tänderna.
Jag gillar idén så mycket att jag kanske stannar för alltid.
Herregud.
Mina läxor. Kom igen. Vänta, ta med popcorn.
Jag trodde att det skulle handla om den amerikanska drömmen.
Vad är mer amerikanskt än bittra smädelser-
-skenande paranoia och bensinslukande bilar?
Vad ska jag säga i morgon när Hetson sätter mig på plats?
Använd orden "postmodernt" och "subjektivitet".
Jag börjar förstå varför du är så bra på ditt jobb.
Jaså? Varför?
-För att du är så full av... -Det där är inte nödvändigt.
Gör inte narr av min inkomstkälla.
-Kom igen. Nu går vi. -Varför?
Det tråkar ut mig att sitta. Vi gör nåt aktivt.
-Nej. -Inte? Min tur att välja.
Vi diskuterade det här. Inga cyklar, inlines...
...och inga hockeypuckar.
Kom igen. Det var inte riktiga puckar.
Det var små inomhuspuckar.
Nattens mål bör vara att undvika skallskador.
Okej då.
Jag vet vad vi kan göra.
Jag lovar dig att det inte gör ont.
Hur kan du lova det-
-när du aldrig har gjort det?
Det betyder inte att jag inte är bra på det?
Jag var bra på sex, eller hur?
Förlåt. Glöm det. Öm punkt.
Om du är så orolig över potentiell blodförlust-
-kan du alltid gör det själv.
Jag har redan visat-
-att jag saknar järnviljan som krävs för det.
Bra.
Okej.
Nu...
Det viktigaste att komma ihåg är att inte röra sig.
Och att inte prata.
Sista chansen att fly.
Lite svårt att säga att jag vill fly om jag inte får prata.
Blinka två gånger eller nåt.
Det är ingen lösning. Det förutsätter att jag ska sluta blinka.
-Och vem slutar blinka? Det är... -Okej, håll käften.
Vanlig eller mentol?
Ska vi röka eller raka?
Pacey Witter, en kvinnas vän.
Det är nog bäst att välja känslig hud.
Okej.
Det är lugnt. Var inte blyg.
Okej.
Det här är svårare än ben. Fast det liknar knän lite...
Förlåt.
Hej, hakan. Du är tillbaka.
-Tja, jag var aldrig riktigt borta. -Inte?
Det verkade som det.
Vad var det?
Jag vet inte.
Men minns du hur du sade att du ville bli överraskad av framtiden?
Ja.
Överraskning.
Varför verkar inte du förvånad?
Kanske för att jag har velat kyssa dig ända sen jag såg dig i de kläderna?
Nej-
-inte de där kläderna. De...
-...innan... Inte för att... -Vänta.
Har du velat kyssa mig hela kvällen?
Ja.
-Till och med när du skrek på mig? -Särskilt då.
När du flörtade med den andra tjejen?
Ja, då också.
Så...
...är det någon sorts-
-ny utveckling i ditt liv?
Att vilja kyssa dig?
Nej, den har alltid funnits där.
Som bakgrundsljud-
-eller underrättelsetjänsten eller hotet om kärnvapenkrig.
Det är något man vänjer sig vid.
Och det skrämmer inte dig?
-Tja, både ja och nej. -Vilket, Pace?
Ja.
Förklara.
Jag vet inte om jag kan.
Prova.
Okej, tja...
Jag har inte känt mig så vänskaplig mot dig på sistone.
Du har känt dig mer än vänskaplig.
Ja.
Och du kunde bara uttrycka det genom att börja bråka med mig.
Jag antar att svaret på det också är "ja".
-Varför? -Jag vet inte.
Du måste veta något.
Det jag vet är att...
...du och jag var en av de få saker, kanske det enda-
-som någonsin gav mitt liv fullständig mening.
Det är vad jag vet.
-Du vet att vi alltid bråkade. -Ja, det vet jag.
Och det finns anledningar till att vi inte fungerade ihop.
Jag menar...
-Mitt liv är äntligen... -Där du vill ha det. Jag vet.
Pacey, jag vet inte vad jag ska säga.
Jag är smickrad.
Jag är förvirrad, jag är chockad.
Önskar du att jag inte hade sagt nåt?
Nej.
Jag behöver bara...
Får jag sova på saken?
Ja, det går nog att ordna.
-Hej, Pace, lade du...? -Tillbaka allt? Ja.
Fast vissa grejer får vi betala för. Som kläderna.
-Pacey...? -Om du tänker säga...
..."tog du ut soporna" blir det en förhandsvisning-
-av hur det vore att vara gift med dig.
-Och? -Det är inte vackert.
Jag tänkte säga:
visste du?
Visste jag vad?
Att det här var en dröm som gick i uppfyllelse?
-Vilket? -Allt.
När du och jag var på båten...
...brukade jag drömma att vi skulle bli skeppsbrutna någonstans.
Du vet-
-på en tropisk ö med vita sandstränder-
-och jättestjärnor.
Vi skulle inte ha några kläder-
-och vi skulle plaska i vågorna hela dagen.
Och sen på natten skulle månen vara...
En gigantiska sak.
Och den var alltid full.
Jag gillar den fantasin.
Jag skulle fånga fisk med mina bara händer.
-Göra eld utan tändstickor. -Jag skulle göra upp elden.
-Vem var uppmärksam på NO:n? -Okej, bra poäng.
Dessutom är det min fantasi.
Och jag antar att jag aldrig berättade om den tidigare-
-eftersom det är pinsamt.
Inte alls originellt.
Du hade iallafall rätt om en sak.
Vadå?
Det finns ungefär tusen skäl till att vi aldrig skulle fungera.
Det finns en sak som talar för det.
Vadå?
Det betyder inte det du tror att det betyder.
Vad betyder det då?
Det betyder att-
-jag fryser.
Och...
...jag tänker fortfarande på det.
Och jag saknar dig, Pace.
Jag saknar dig också.
Du, snubben.
Det här är inte okej.
Joey?
-Fem minuter till. -Nej, utan nu vore bra.
Varför?
Jag menar...
Man får testa grejer och så där-
-men chefen kommer att bli...
Han kommer typ att explodera.
Du behöver inte ringa chefen, vi skulle precis gå.
-Hej. -Hej.
Är det här, typ, din flickvän?
Nej, vi bara ligger med varandra då och då.
Är det ett problem?
Bra jobbat.
Så det var det.
Ja.
Fanns det ingen säkerhetsgrej på?
Nej, ni borde nog kolla upp det.
Och den här.
En öppnad DVD?
Och den här.
En rakhyvel som är öppnad.
Okej, det blir 98,15 dollar.
-Jag betalar senare. Handväskan... -Det är lugnt.
Det verkar som ett litet pris för en dröm som gick i uppfyllelse.
Jag hoppas att ni hittade allt ni letade efter idag.
Inte allt, men vi hittade det vi behövde, vilket ibland är minst lika viktigt.
I andlig mening.
För om man hittade allt man behövde idag-
-vad vore poängen med morgondagen?
-Det skulle inte vara värt det. -Han har permission från vårdanstalten.
Men jag tänker skriva ett brev till huvudkontoret om det här.
-Tänker du? -Ja, för den här affären...
...är perfekt precis som den är. Ändra inte på något.
Tack.
-Hem? -Hem.
Du kunde erbjuda dig att bära en av påsarna.
-Visst. -Och du låter mig köra, va?
Köra? Min bil?
Verkar jag ha förlorat medvetandet?
Det är enda gången det skulle hända.
Om du inte hade lärt mig köra hade du inte haft det problemet.
Undertextning: Stephanie Clarke