Hvis du er sød, kan jeg løfte tasken op for dig.
-Hvad foregår der? -Hvem er det, Pinky.
For at indsamle...
Du kan gifte dig med en.
Vidste jeg ikke, hvordan du havde det med Del, ville jeg tro, du var jaloux.
Spis din kage.
-Lad mig. -Goddag. Kan vi tale med dommeren?
Han spiser middag.
Det er okay, Caroline. Kom indenfor.
-Hvad er der los? -Vi blev fyret.
Ed Carters vagter jagede os væk fra ejendommen.
-Hvorfor blev I fyret? -For mange røverier.
Vi var venlige ved Jericho Howard.
-Det er det, Ed Carter siger. -Han bestemmer over sin stab.
Dårlig timing? Du skal ud.
Nej, perfekt timing. Jeg var på vej hen til dig.
-Virkelig? -Ja, jeg...
Jeg håbede, vi kunne stå akavet i døren.
-Det fungerer perfekt for mig. -Det er ikke akavet, Pacey.
-Skal jeg komme ind? -God idé.
Kan jeg byde på noget? Noget at drikke?
Nej, ellers tak.
-Er du sulten? -Ved du, hvad der ville være rart?
Pizza? Hvor pudsigt. Det overvejede jeg.
Kan vi holde op med høfligheden?
Godt, for jeg havde tænkt på at misbruge dig psykisk.
-Jeg håbede, du var frisk på det. -Pacey.
Okay, jeg stopper.
Fortryder du det?
-Hvilken del? -Fortryder du, at du fortalte det?
Det kommer an på, om du fortrød at høre det.
Det er svært at fortryde noget, som man allerede ved.
Men jeg fortryder virkeligheden.
Sådan helt generelt.
Virkelig?
Kan du huske Sværd & Trolddom bøgerne?
Vi ved begge, at jeg var analfabet indtil 9. klasse.
Okay, men det kan jeg. Jeg snød.
Når et kapitel ikke gik som ventet,
startede jeg forfra, indtil jeg fik en lykkelig slutning.
-Det gør alle. -Men det er ikke et realistisk liv.
Hvorfor tror du, at én fejltagelse vil ødelægge hele vores historie?
-Fortid. -Det var dengang. Joey.
Vi er ældre nu. Jeg flygter ikke, hvis jeg ikke kan lide dit valg.
Okay. Jamen, så...
Hvad er du bange for?
At muligheden for lys for enden af tunnelen blot er et ondt kneb.
Dette kapitel er for negativt.
Hør...
Måske prøver jeg at sikre mig, at vi er voksne nok
til at være sammen uden gentagelserne.
Fordi jeg vil gerne se ud i fremtiden.
-Du vil have tavlen visket ren. -Tja...
Ja og nej. Jeg vil bare ikke bebrejdes for mine tidligere fejltagelser.
Vi er enige i, at vi har...
...sagt ting og gjort ting...
...som vi fortryder, men vi har ændret os, har vi ikke?
Jo.
Jeg vil tænke over nogle ting.
Og du vil tænke over nogle ting.
Og du burde nok gå, før jeg mister evnen til at tænke klart.
Fint nok, men...
Jeg ved ikke. Synes du ikke...
...det er for ømtåleligt at håndtere uden plan?
En plan. Altså...
Jeg værdsætter, at du lever for struktur,
men jeg planlægger ikke livsændrende beslutninger.
Jeg mener...
Du ved...
-Jeg kunne ringe eller omvendt. -Ja.
Som om du nogen sinde har behøvet en undskyldning.
-Jeg må af sted. -Naturligvis.
Hvad sagde du om pizza?
Det ville være en helt anden historie.
Du ved vel, hvor svært det er at få en date
med et medlem af Sociologisk Institut.
De kvinder er smarte og hippe.
Jeg er seneste studie af det moderne menneskes fiasko.
Jeg troede, du opgav siden sidste katastrofe.
Det gjorde jeg. Efter Harley indså jeg, hvor ondt det svage køn kan være.
Men lad os indse det.
Hvis jeg ikke gør det nu, vil jeg dø alene i det gamle hus.
Hvad siger du? Du kan læse, og jeg kan prøve at finde en moderne skjorte.
Fint. Okay?
Men du burde se ind i dig selv i stedet for at gå på dates.
Du er så vis, efter afstanden gjorde dig single.
Jeg ville heller ikke slippe Harley løs på dig endnu.
Hun har været tosset. Hun tager vist stoffer.
Det kaldes hormoner. Vær ikke urolig.
Jeg er meget urolig, når det kommer til hende. Hun...
Hun har billeder af drenge i loftet. Hvorfor der, Potter?
Hvilket formål tror du, de billeder har der?
Professor Hetson, Harley er helt normal.
Nogen ville mene, hun er en kliche.
Normale piger er ikke mig. Jeg har fordærvet mange.
De vil gøre alt for ikke at være normale.
Hun skal være mere som dig.
Ængstelig, belæst, med hang til langdistanceforhold.
-Tak. -Så ingen fyre ved huset.
Ingen fyre skal ringe eller sætte farten ned ved huset.
Pas hellere på. Harley overvejer måske ikke seksuel afvigelse,
men hvis du er så streng, vil hun indse, at hun går glip af noget.
Jeg har bare accepteret, jeg er magtesløs over for skolens alfahan.
Jeg kan ikke slås, så jeg får en voldgrav om huset.
Hvad med dig? Du havde en kæreste i gymnasiet, ikke?
Hvordan var han?
-Folk ændrer sig. -Kl. 15:30, Potter.
Tag ikke dit åbne sind med.
Du skal ikke besudle Harley med fri vilje og at få det bedste frem i folk.
Dawson Leery, dette er dit liv.
Lige hvad jeg tænkte. Alt okay, hr. Gold?
Foruden at det føles surrealistisk, så ja.
Tak, fordi du kom, Dawson. Klassen glæder sig.
Du har givet dem håb for at slippe væk.
De undrer sig ikke over, hvorfor jeg kom tilbage?
De tror, det er en mellemstation.
-Lyder rart. -Går det sløvt?
Tja...
Jeg ville finde en måde at fortælle ungerne,
hvordan de får succes, så jeg besluttede at se mine film.
Hvorfor læste jeg ikke jura?
Du er vist klar til at overtage min klasse. Kom.
Nej, Marty, jeg takker dig.
Okay, vi tales ved. Jeg stiller dig om til sekretæren. Ja, farvel.
Hr. Witter?
-Hvad så? -Der er telefon på linje et.
-Jeg tror, det er... -Okay, tak.
Hej, hvad jeg kan...? Hej, hvad så?
Hvilket hospital er I på? Okay, jeg kommer straks, mor.
Doug, hej. Hvor er han?
De tager stadig prøver, men han er i det mindste på benene.
Jeg har sendt alle andre hjem. Mor var udmattet.
-Er dette hans stue? -Ja, de kommer straks.
Hvad sker der for den gamle? Venteværelse til lighuset?
-Sid ned. -Hvorfor fik han ikke en enestue?
Der var optaget. Der var ikke tid til at skændes.
Men der er tid nu.
-Hvad for nogle prøver? -Bare ren rutine.
-Var det et hjerteanfald? -Nej, de kalder det hjertearytmi.
Jeg forstår ikke de lægelige termer.
Kan jeg finde nogen, som ved, hvad fanden de snakker om?
Jeg ville gerne sidde og gennemgå det med dig.
Det var min intension, men du braser ikke ind
og kritiserer mig, for jeg har været her hele dagen.
-Du kunne have ringet tidligere. -Beklager, men vi havde travlt.
Jeg prøvede at hindre et nervesammenbrud,
mens vi så far blive hasteindlagt.
Jeg beklager, tingene er sådan her,
men nogen af os har andet at tænke på.
Som det faktum, at far overlevede.
Instrueret af Todd Carr
Spørgsmål?
Det var Todd Carr, som instruerede den?
Jo, han instruerede det hele. Undtaget slutningen.
-Den er drastisk... -Todd Carr.
Han laver vovede musikvideoer og splatterfilm.
Men du er mere sentimental realist?
-Er det, hvad rygtet siger? -Jeg viste dem dit arbejde.
Så de kan sammenligne.
Så når man har en anden smag og retter en andens arbejde,
er det så ikke svært ikke at præge det?
Heldigvis kender jeg Todd godt,
og vi var på filmen længe, så vi havde samme vision.
Synes du, det er godt, den endte som en tv-film?
-Du gik ikke på filmskole, vel? -Nej, det gjorde jeg ikke.
Woody Allen droppede ud af uni, så man kan stadig lære det.
Har du et minut eller 18?
-Ja, undskyld, hvad hedder du? -George.
Jeg vil gerne vise dig min film. Hr. Gold sagde, det ville være godt.
-Personlige ting. -Meget gerne.
Giv mig 10 minutter, og vi ser den herinde.
Hvis det er okay med hr. Gold.
Fedt. Tak, hr. Leery.
-Sig ikke, at han kaldte mig hr. -Jeg hedder forresten Ben.
Sikke en knægt, ham George.
Han tror, han ved meget. Han må være noget af en håndfuld.
Dawson, at vente seks år, før du kunne opleve dette, var det hele værd.
Endnu engang tak.
Jeg kan høre mig selv tænke i stilhed. Skræmmende.
Klart, når du skriver en opgave, som din far vil læse.
Faktisk har det skræmt mig mange gange.
-Hvilken side er du på? -Det er her.
Javel. Harley, du må lige hjælpe mig her.
Din far bliver ikke nemmere, når du gør ham vred.
-Hvad vedrører det dig? -Tjo...
Når han mister kontrollen her, går det ud over os andre.
Du er klog. Jeg vil se en indledning om en halv time.
-Hvordan ved du det? -Du keder dig.
Det bliver blot værre, hvis du er herinde.
Så kom i sving.
Diskret, Patrick.
Jeg blev lidt overgearet med alle de tøseting.
-Jeg har en skijakke derinde, tosse. -Den dufter stadig af tøs.
Men jeg må faktisk...
Dette er Patrick.
Vi læser sammen.
Som du kan se, kan du gøre dette. Jeg putter det i maskinen og...
Tænd den og glem den!
18 minutter per pund for en svinekam eller lammekølle...
-Kaffe. -Eller til en roastbeef. Okay?
Her er vores svinekam. På toppen. Løft den og se her.
-Se lige der. -Vi har kartofler og bønner.
Den bruger kun 1200 watt.
De flyttede ham.
Ja, jeg skaffede en enestue til ham.
Godt for dig.
Hvordan gjorde du? Bestikkelse?
-Det er vel også en løsning. -Doug, jeg er ked af det.
Jeg blev ophidset af at tænke over udfaldet...
Jeg værdsætter, du var her. Undskyld, jeg var bare oprevet.
Prøv at spise morgenmad med far og se ham falde om.
Har du nogensinde set ham uforberedt før?
Nej.
Nej. Ikke engang tæt på.
Det er sikkert det, der er så skræmmende ved det. Jeg mener...
Jeg har presset ham så meget, da jeg gik i gymnasiet,
jeg glemte, han havde følelser.
Okay, Patrick, hvis det er dit rigtige navn. Lad os se, hvad du kan.
Du kan hjælpe Harley, når I læser sammen.
-Jeg går faktisk ikke i hendes klasse. -Nej!
-Hvor chokerende! -Hør, Joey, jeg ved det.
Dreng på værelse, slemt. Men vi havde da tøj på, okay?
En pige som dig må have brudt reglerne en gang eller to.
-Forstår du? -Nej, det gør jeg ikke.
Hør, Josephine, jeg ville ikke være til besvær.
Jeg vil ikke ødelægge det bånd, som dig og Harley har.
Vi kan sikkert finde ud af det sammen.
Ikke på den måde, du tænker.
Harley, jeg er tydeligvis skyld i uro.
Jeg respekterer ansvaret, kvinden tager for dig.
Hvor gammel tror du, jeg er?
Jeg vil ikke kalde dig gammel, nærmere vis.
Du virker tidløs.
Forpint af verden, men smukkere på grund af det.
Det er virkelig dybt.
Desværre kender jeg din slags. Du er harmløs.
Så I bliver hernede resten af aftenen og læser for alvor.
Dette er Joey. Læg en besked.
Pace, han er vågen. Vi kan gå ind nu.
-De må ikke spise rødt kød, hr. Witter. -Hej, drenge.
Det må være Deres anden søn.
Ja, det er Pacey. Det var ham, jeg fortalte om.
Det sorte får. En fornøjelse.
Din far siger, hvor stolt han er af dig.
Hvem havde troet det? Han udartede sig godt.
Du vil tage dig af os alle sammen engang.
Ja, men hvordan har du det? Har du det okay?
Tak, fordi du kom. Det betyder meget. Jeg ved, du har travlt.
Jeg vil ikke afbryde, men De er stadig ret svag, hr. Witter.
En søn af gangen, okay?
Jeg kan vente udenfor, til I er klar.
Nej, Pace, bliv her.
Kom og sæt dig ned.
Okay. Det er okay.
Jeg har jo været her hele dagen, så...
-Tak, Dougie. -Udmærket.
-Er du kørt herned? -Ja, jeg kom så hurtigt, jeg kunne.
-Ikke så meget trafik? -Nej.
-Hvem besøger lige Capeside? -Du er her da.
Tak, det værdsætter jeg, Pace.
Tusind tak.
-For hvad? -Din stilhed siger alt.
Du kender mig ikke godt nok til at vide det.
Det er hr. Golds måde at finde den bedste måde at korsfæste mig.
-Hvad sagde han? -Hvorfor vil du ikke tale om min film?
Okay, hør. Jeg...
Jeg er ny i dette, George. Jeg mener...
Aner du, hvordan det er at komme her
og prøve at sige noget dybsindigt?
Ja, undskyld og andre høflighedsfraser,
men jeg kan lige så lidt analysere din usikkerhed, som du kan vurdere filmen.
Og min mor serverer mad kl. 18.
Jeg tøver, fordi jeg ikke ved, hvad jeg skal sige, okay?
Fortsæt i samme stil. Din film er god. Virkelig god.
Ja, du har stadig noget at lære.
Du stoler på dig selv, når du filmer. Arbejd på kontinuiteten. Ellers...
...er der de vigtige ting, som du ikke kan lære...
-De er der. -Så jeg er et født geni?
Der er intet for mig her?
Du er ligesom mig, da jeg var på din alder.
-Det sagde hr. Gold også. -Virkelig?
Ja...
Husk denne følelse.
Husk, hvordan det var at lave en film om noget, du elskede.
Hav troen på at gøre det på din måde. Gør visionen til din.
Jeg mener, det er...
-Jeg savner det. -Ja.
Du lugter lidt af udbrændt talent.
Det er skræmmende.
Ja, jeg stinker. Smut, før du bliver ramt af det.
Jeg syntes, den var god. Creek Daze.
Sukkersød med fesen musik og alt det.
Men ikke mange har hjertet med længere. Det kan du ikke miste, vel?
Det håber jeg ikke.
Okay, bliv i skolen, ingen stoffer, bliv ikke sportsnørd.
Jeg bebrejder din mor, Pacey.
Hun har fået denne nye kogebog: Bacon er verdens livsnerve.
Det er ikke det værste koncept, jeg har hørt om.
Det er det, når der kommer bacon på æbledesserten.
Jeg tror, hun prøver at slå mig ihjel.
Det er sjovt, fordi du er den eneste i familien, som har penge.
Det er alvorligt, hvis du har hjerteproblemer.
Tag det roligt. Dette er ingenting. Bare hjertearytmi.
Du har sikkert det samme. Jeg ved ikke, hvorfor din bror er oprevet.
Jeg tror, at du gav ham en forskrækkelse.
-Han sagde, det var et seriøst kollaps. -Han savner noget drama.
Han trænger til at komme mere ud.
Han burde få sig et liv.
Det kan ikke være godt for dig at være så længe væk.
Jeg er sikker på, de vil forstå.
-Hvad med dine klienter? -Du er min far.
Du vil virkelig gøre alt for mig.
Selv efter det hele er du stadig...
Du endte som en af de gode, Pacey.
Men det vidste jeg altid.
Det skulle jeg have fortalt.
Måske hørte jeg dig ikke altid.
Joey, du læser Don DeLillo.
-Hvid Støj er en yndlingsbog. -Virkelig?
Og hvornår i dine 15 år læste du denne?
Jeg er faktisk 16. Jeg ser yngre ud, end jeg er.
Jeg har lige fået kørekort.
Vil du ikke nok klappe i? Jeg prøver at skrive.
Undskyld. Joey og jeg kan gå ind ved siden af.
-Nej, vi kan ikke. -Hvorfor går du ikke bare?
-Hvad er dit problem? -Seriøst?
Vi skulle læse.
-Vi ved begge... -Okay, fint med dig.
Du er sammen med mig. Savl ikke over min babysitter.
-Ved du, hvor klamt det er? -En babysitter?
Er du ikke hos Johnsons, når de gamle er ude?
-Det er for en sikkerheds skyld. -Så du ikke kvæles i eget spyt.
Så er det nok med jer begge.
-Kan vi komme videre? -Nemt for dig at sige, Helena.
-Undskyld? -Ansigtet, der sendte 1000 skibe.
At hidse folk op og sidde at strikke alene.
Okay, du blander epossene sammen.
Min pointe er, min kæreste åbenlyst flirter med dig.
-Ville du kalde det det? -Er jeg din kæreste?
Jeg hader dig så meget lige nu. Jeg hader dig som 1000 kønssygdomme.
-Vi talte om det. -Hvordan kunne vi?
Når jeg prøver at være seriøs,
forvandler du dig til en jubeltosse og gør disse ting.
-Som hvad? -Som at stirre på Joey.
At stikke mig for at komme for sent.
Du sagde ikke ja til skoleballet, før Lauren afviste.
Jeg stak dig, fordi jeg prøvede at redde dit omdømme.
Det med Lauren var forsvarsmekanisme.
Og jeg blev bange.
Jeg var bare åben...
-For andre muligheder. -Muligheder?
Så fjern mig fra listen over muligheder.
Det burde gøre det nemmere for din forpinte, lede sjæl.
Jeg skulle ikke have sagt det.
Som en begyndelse.
Der er du. Dougie...
-Far vil se dig nu. -Ja, det er okay.
Sygeplejersken sagde, at besøgstiden snart er forbi, så skynd dig.
Spurgte han efter mig?
Om han sendte bud efter dig?
Vi taler om vores far, ikke kongen. Han ved, vi begge vil se ham.
Jeg er vild med, hvor meget du allerede ved om din far efter en time.
Du bruger faderlige strofer, som går de af mode.
Ja, du er mere med på moden.
Bare drop det der, Pacey. For en gangs skyld.
Jeg ved, at det kører for dig, siden far...
Okay, vent. Hvad er det, du i virkeligheden vil tale om?
Fra mit synspunkt prøver vi bare at tage os af vores familie.
Nej, Pacey, det er mig, der har taget mig af familien i årevis.
Nu skal du ikke begynde på det der.
Du skal ikke hovere over mig, for det var dit valg.
Ja, jeg skal faktisk tage nogle valg.
Det er ukendt for en, der skifter job konstant.
Begiver jeg mig ind på dine enemærker?
Er du den eneste, der må vise omsorg i familien?
Hvad forventede du? At jeg gumlede på min cigar,
mens jeg betalte begravelsen? Jeg er en del af familien.
Meget belejligt. Sådan er det med dig på det sidste.
Du flyver ind med dine gaver og forblinder familien.
Og så smutter du igen.
-Og alle glemmer det. -Glemmer hvad?
At jeg er familiens fiasko?
Skal jeg aldrig blive voksen? Må jeg ikke ønske ting?
Vi ønsker alle ting, Pacey. Tro mig.
-Ingen ville fornægte dig det. -Hvad så?
Må jeg bare ikke få ting? Så det handler ikke om vores far.
Det er patetisk, når man tænker på hans tilstand.
Du vil bare se mig, så du kan se, at du stadig er den gode søn.
At du er stjernen i familien. Det er bare trist.
Jeg savner også de daglige tæsk, men jeg måtte tage af sted.
Gør ikke dette til en fejring af din retræte.
Jeg fejrer intet. Hør lige dig selv. Jeg kom for at se dig.
For at se ham. Og ved du hvad? Han værdsætter det.
Måske er han glad for, at sønnen, som han ignorerede det meste af livet,
ikke vil bære nag indtil hans dødsdag.
På en underlig måde kan dette være positivt.
Ved du hvad? Det er positivt, Pacey.
Din tur til at stråle, lillebror.
Nyd det, så længe det varer.
Harley, kom nu.
Du gør dette værre, end det er.
Ja, kom nu, Harley.
Det er sikkert ikke sidste gang, du bliver vred på mig.
Jeg mener det på en god måde.
-Har du haft en kæreste? -Var det slemt? Hun kan lide splid.
Måske er det eneste slags kommunikation, du kender.
Jeg kender da til andre former. Tror jeg.
Hør, Joey. Harley er meget kvikkere end mig.
Jeg prøvede at være normal engang, og det var ikke et kønt syn.
Jeg gav hende komplimenter, og jeg var helt svedig.
-Jeg var helt ude af den. -Du tror det nok ikke...
Men de svedige håndflader er faktisk ret kært.
-Harley! -Ja, det er kært i fem sekunder.
Og så kigger hun på Peter Garran og smigres af hans uopnåelighed,
og jeg er fortid. Hvis jeg fortsætter med mine sjove ord?
-Så er jeg i det mindste den sjove. -Det er sandt.
Åh, gud. Det er jo sandt. I fyre er alle ens.
Du har noget indestængt vrede.
Du blev såret. Måske mistet nogen.
Det har du også, hvis du ikke har bemærket det. Harley.
Jeg kunne aldrig holde på en vildbasse som hende.
Måske behøver jeg en, der er faldet mere til ro.
En ældre kvinde. Hvis du forstår.
Os to? Det kan du godt glemme.
Og Harley er en herlig og fræk pige,
som, hvis hun er kløgtig, aldrig taler med dig igen.
Du dræber mig, Joey.
Det eneste, jeg vil gøre ved dig, er at give dig et godt råd.
Forlad mit åsyn lige nu.
Nævn mig aldrig igen.
Gå hjem og klimpre på din guitar, eller hvad du gør.
Og kom på en fantastisk gestus, som kan vinde den pige tilbage.
Og tro aldrig, du nogensinde skal stoppe med det.
Fordi det er det værste, en fyr kan gøre.
Og Patrick... Patrick, Patrick.
Vær realistisk.
Hvis jeg ikke var så sød, ville jeg have kaldt dig Junior.
-Hvorfor gjorde du ikke det? -Fordi du minder mig om en.
Smut, før jeg kommer i tanke om alt, der gjorde mig vred ved ham.
-Det er måske vores sidste samtale. -Jeg græder indeni. Farvel, Junior.
Harley. Kom nu, det er bare mig. Åbn nu døren.
-Hej. -Hej.
Jeg ville bare kigge forbi, før de lukker for at se, hvordan du har det.
Jeg kunne godt bruge en whisky. Ellers har jeg det fint.
Måske kunne jeg kigge forbi i morgen, før jeg kører?
-Ja. -Dougie, måske ses vi.
Ja, måske.
-Godnat. -Pacey...
Tak, fordi du skaffede enestuen.
Nej, det var ikke mig. Doug skaffede stuen.
Det var godt at se dig, far. God bedring.
Harley!
Jeg håber ikke, jeg ødelagde din aften. I virkede til at have det sjovt.
Vi kender hinanden ret godt, ikke?
Ja, hvad så?
Jeg ville ikke gå efter din fyr.
-Det gør man ikke. -Det ved jeg godt.
-Du er en kammerat. -Og han ville ikke gå efter mig.
Han gjorde bare, hvad de gør. At teste grænser.
Jeg forstår. Jeg ved, at Patrick ofte blot tester mig.
Men hvorfor tester han noget, som er på gyngende grund?
Han forstyrrede mig mentalt, før vi begyndte at gå ud sammen.
-Var det lige så svært for dig i skolen? -Selvfølgelig.
Men man kan altid være bagklog.
Nu virker alle problemerne, som Pacey og jeg havde, små.
Og alle forhindringer, som Dawson og jeg mødte, virker unødvendige.
Hvor mange kærester havde du lige?
Det er ikke så vovet, som det lyder.
Hvordan undgår jeg den del?
Hvad ville du sige til dig selv dengang?
Jeg har tænkt på det sidste, hvorfor tingene var anderledes.
Hvorfor jeg kunne tale med Eddie uden at være bange.
Når man er 16 år gammel,
er så mange af dine valg motiveret af frygt.
Et fejltrin og verden ender.
Måske er det sådan, det er. Måske handler det om...
Jeg ved ikke, at tage en dyb indånding
og tilgive sig selv for fejltagelserne.
Når du kommer i skole i morgen, vil du slå Patrick i fjæset.
Men han siger måske noget, der får dig til at ombestemme dig.
Lyt til ham, Harley.
Så...
Frygt ikke fremskridt.
Hvis det handler om Eddie, hvorfor rejste du så ikke med ham?
Fordi det ikke kun handler om ham.
Det...
Det handler om mig.
-Hvad jeg er klar til. -Hvad er det så?
Det, unge dame, vedkommer ikke dig.
Din far kommer snart hjem,
og jeg synes ikke, at jeg så, der blev skrevet opgave dernede.
Okay, hvornår begraver du stridsøksen?
Du begynder at blive ret ubehagelig.
Aldrig. Jeg finpudser mine evner. Tjep-tjep.
Pacey?
Dawson. Hvad laver du her?
Lang historie. Nu bærer jeg brænde ind. Hvad laver du her?
Jeg ville se til din mor. Om det gik fremad med huset.
-Det er virkelig... Tak. -Det var så lidt.
Er du okay?
Ja, fint. Men min far blev indlagt på hospitalet i dag.
-Er han okay? -Ja, han er okay. Det var...
...en hjertefejl. Men han bliver udskrevet i morgen, så han er okay.
Man tror, ens far er så stærk,
så det er lidt foruroligende at se ham ligge der helt sårbar.
Ja. Det kan vende verden på hovedet.
Ja. Det er derfor, jeg tænkte på dig.
Og det er nok derfor, jeg kom herud.
Jeg var bare ikke klar til det, hvis du forstår.
Det er første gang...
Jeg ville lade andre overtage.
Jeg ved, hvad du mener.
Jeg ved ikke, hvornår det skete. Jeg ville sørge for varme i huset,
og du ville se til reparationerne.
Jeg ved ikke, men nogle gange føler jeg,
at jeg har spillet karriererollen.
At jeg måske glemte, hvordan jeg nåede dertil.
Du kender det nok, men en dreng kaldte mig hr.
-Hvad er det? -Ja, sært.
Når jeg hører "hr. Witter", ser jeg bag mig.
-Hvem kaldte dig hr? -En dreng i min...
Jeg sagde næsten "min klasse." Jeg var på Capeside i dag.
-I dit hoved? -Næsten.
Nej, jeg underviste hr. Golds klasse i film.
-Det mener du ikke. Seriøst? -Ja.
-Sådan går det hele i ring. -Ja.
Ja, jeg kom for at tale om,
hvor jeg er nu og den virkelige verdens glamour, men...
Det var mærkeligt. Jeg så hans film, og jeg tænkte, at jeg intet vidste.
Eller måske gjorde jeg og mistede det henad vejen.
Jeg ved, hvad du mener.
At være her.
At være tilbage på skolen... Jeg vil tilbage og starte på en frisk.
Gøre det rigtigt.
Ja.
Jeg vil gerne have tiden tilbage.
Men det skal ikke være som før.
Jeg vil bare finde det øjeblik i livet, hvor alt går galt.
-Jeg tænker puberteten. -Ja, det kunne jeg også undvære.
Uden dine kærligheder kunne du ikke lave film.
Nej.
Men nu når jeg faktisk
har nok afstand til det, og jeg kan sige noget om
mine kærligheder, har jeg ikke råd.
Råd til det? Det er dem, jeg imødekommer.
-Jeg er en finanstroldmand. -Ja, ja, ja.
Jeg er dit nemme bytte.
Taberen med billige drømme.
-10.000 er ikke billigt, men okay. -Undskyld, men...
-Du får mig til flippe. -Vi kan tale om det en anden gang.
Okay.
Jeg har lavet kaffe. Vil du med ind et øjeblik?
Det har været en lang dag.
Ja, det vil jeg meget gerne.
Hej, det er min mobilsvarer. Læg en besked.
Hej, det er mig.
Jeg troede, jeg havde et svar, da jeg løftede røret, men nej.
Og så troede jeg, at jeg ville komme på noget, når jeg talte,
men så heldig var jeg ikke.
Pace...
Problemet er at prøve at finde ud af det alene. Jeg synes, vi skal...
...gøre det sammen, forstår du?
Og...
Du ved, at de spørger, hvad man ville ændre, hvis man kunne?
Jo...
Jeg ville nok ændre mange ting.
Men jeg er også heldig, at jeg har muligheden.
Og...
Jeg vil ikke se på dig og tænke over alt, hvad der er sket.
Jeg vil se på dig og tænke over alt, hvad der kunne ske.
Ring til mig.
Farvel.
Undertekst oversat af: Kasper Erik Nielsen