Er du snill, setter jeg kanskje opp vesken for deg.
-Hva er det som foregår her? -Hvem er dette, Pinky?
For å samle...
Du kunne ikke gifte deg med begge.
Hadde jeg ikke visst hva du føler for Del, ville jeg trodd du var sjalu.
Spis kaken din.
-Jeg går. -Vi ønsker å snakke med dommeren.
Han spiser middag.
Det er greit, Caroline. Kom inn.
-Hva står på? -Vi ble sagt opp i dag.
Ed Carters vakter jagde oss vekk fra eiendommen.
-Hvorfor ble dere sagt opp? -Forsinkelser.
Vi var for greie mot Jericho Howard.
-Det er det Ed Carter sier. -Det er opp til ham.
-Dårlig timing? Du er på vei ut. -Perfekt timing. Jeg var på vei til deg.
-Jaså? -Jeg...
Jeg håpet at vi skulle stå i døra og ha et pinlig øyeblikk,
-noe som ser ut til å funke bra. -Det er ikke pinlig, Pacey.
-Hva om jeg kom inn? -God idé.
Vil du ha noe? Noe å drikke?
Nei takk.
-Er du sulten? -Vet du hva som ville vært fint?
Pizza? Pussig. Jeg tenkte på pizza.
Det hadde vært fint hvis vi kunne slutte å være høflige.
Det var fint at du sa det.
Jeg har villet skjelle deg ut i ukevis.
-Ville forsikre meg at du kunne ta det. -Pacey.
Jeg skal gi meg.
Angrer du?
-Hvilken del? -Angrer du på at du fortalte meg det?
Det kommer an på du angrer på at du hørte det.
Det er vanskelig å angre på å ha hørt noe som har ligget i bakhodet.
Men jeg tror jeg angrer på virkeligheten
på generelt grunnlag.
Jaså?
Husker du de Velg dine egne eventyr-bøkene?
Jeg var bortimot analfabet fram til niende klasse.
Greit, jeg husker dem. Men jeg jukset.
Når et kapittel ikke gikk som jeg ville,
leste jeg ikke ferdig. Jeg leste fra begynnelsen igjen
-til jeg fikk en lykkelig slutt. -Alle gjør det.
Men det er ikke den mest realistiske måten å leve på.
Hva får deg til å tro at ett feilgrep kommer til å ødelegge alt for oss?
-Historie. -Det var den gang. Joey,
Vi er eldre nå.
Jeg stikker ikke av om jeg misliker valgene dine.
Ok. Så...
Hva er det du er redd for?
At hele greia bare er et skittent triks.
Dette kapittelet er for negativt.
Vel, kanskje jeg bare prøver
å legge fram alle scenariene for å forsikre meg om at vi har vokst nok
til å kunne være sammen uten å gjenta historien.
For jeg vil gjerne se framtiden vår.
-Du vil begynne på nytt. -Vel...
Ja og nei. Jeg vil ikke at mine tidligere forbrytelser skal brukes mot meg.
Jeg er enig. Du og jeg har
sagt ting og gjort ting
vi angrer på,
men vi har jo forandret oss?
Ja.
Jeg skal gå og tenke gjennom ting.
Og du skal tenke gjennom ting.
Og du bør nok gå før jeg mister evnen til å tenke klart.
Greit,
men jeg vet ikke. Tror du ikke
at dette er så skjørt at vi trenger en plan?
En plan.
Jeg er klar over at du er slave av struktur,
men jeg vet ikke hvordan man planlegger store livsvalg.
Det jeg mente var
-at jeg kunne ringe eller du kunne... -Ja.
Som om du trenger en unnskyldning.
-Gå. -Så klart.
Hva med den pizzaen?
Det er en helt annen historie.
Du må da vite hvor vanskelig det er å få en date
med noen fra sosiologifakultetet.
De damene er glatte og elegante
og ser på meg som om jeg var et studium av menneskets feilgrep.
Ga du ikke opp etter forrige fiasko?
Jo, særlig etter Harley, da jeg forsto hvor onde kvinner er
fra unnfangelsen av. Men la oss innse det.
Gjør jeg ikke dette nå, dør jeg alene i det gamle huset.
Hva sier du? Dere leser, og jeg prøver å finne en skjorte fra dette tiåret.
Greit.
Men jeg vet ikke. Du bør se på deg selv.
Du er blitt klok etter at avstand gjorde deg singel.
Det føles ikke bra å slippe Harley løs på deg.
Hun har vært rar i det siste. Jeg tror hun bruker stoff.
Det kalles hormoner. Ikke vær bekymret.
Jeg er bekymret for henne. Hun...
Hun har bilder av gutter i taket. Hvorfor der, Potter?
Hvilken hensikt har det at de er der?
Professor Hetson, Harley er helt normal.
En kunne være bekymret for at hun er en klisjé.
Jeg liker ikke det med normal jente. Jeg har korrumpert mange av dem.
De er villige til å gjøre alt for ikke å være normale.
Jeg vil at hun skal være mer som deg.
Engstelig, bokorm, tendens til å ha kjærester som bor langt unna.
-Takk for det. -Så ingen gutter i huset,
ingen gutter som ringer huset eller går sakte forbi huset.
Du bør være på vakt.
Harley tenker kanskje ikke på seksuelle avvik,
men om du er så streng, vil hun skjønne
at det er noe hun går glipp av.
Jeg har akseptert at jeg er maktesløs overfor skole-alfahanner.
Jeg kan ikke slå dem, så jeg bygger en vollgrav rundt huset.
Hva med deg? Du hadde kjæreste på high school?
Hvordan var han?
Folk forandrer seg.
Halv fire, Potter.
Legg igjen det åpne sinnet hjemme.
Ikke besudle Harley med det der fri vilje og hente ut det beste i folk.
Dawson Leery, dette er ditt liv.
Det var det jeg tenkte også. Hvordan går det, Mr. Gold?
Bra, bortsett fra at dette er surrealistisk.
Takk for at du kunne komme. Elevene er spente.
Du har gitt dem håp om å kunne komme seg vekk.
Så de har ikke lurt på hvorfor jeg kom tilbake.
De antar at det er et midlertidig stopp.
-Det hadde vært fint. -Går det sakte?
Jeg prøvde å finne en måte å fortelle elevene om hvordan
de kan gjøre karriere, så jeg så alle de gamle filmene mine.
Jeg lurer på hvorfor jeg ikke valgte jus.
Du er klar for å ta over for meg. Kom.
Nei, Marty, takk.
Vi snakkes snart. Jeg setter deg over.
Greit. Ha det.
Mr. Witter?
-Hva har du til meg? -En samtale på linje én.
-Jeg tror det er... -Takk.
Hallo, hva kan jeg hjel...? Hvordan går det?
Hvilket sykehus er dere på?
Jeg kommer.
Doug, hei. Hvor er han?
De tar noen tester nå, men han er oppe. Han kan gå.
Jeg sendte de andre hjem. Mamma var utslitt.
-Er dette rommet hans? -De er straks tilbake.
Hvem er gamlingen? Er dette venterommet til likhuset?
-Sett deg. -Fikk han ikke eget rom?
Vi prøvde. Det er fullt. Vi hadde ikke tid til å krangle.
Vi har tid nå.
-Hva slags tester er det? -Rutinetester.
-Var det hjerteinfarkt? -Nei. Noe de kaller
en overdreven arytmi.
Jeg forstår ikke mye av det legevitenskapelige...
Hvem kan jeg snakke med som kan disse greiene?
Jeg skulle gjerne oppdatert deg.
Det var planen, men du kommer ikke feiende inn
og anklager meg for ikke å vite noe når jeg har vært her i hele dag.
Dere skulle ringt meg tidligere.
Beklager, vi var opptatte.
Jeg prøvde å holde moren vår fra å falle sammen
mens faren vår ble hentet.
Beklager om dette ikke holder,
men vi konsentrerte oss om viktige ting.
Som at far overlevde.
REGISSERT AV TODD CARR
-Spørsmål? -Todd Carr regisserte filmen?
Ja, han regisserte...
...alt. Bortsett fra slutten,
-som er drastisk... -Todd Carr er kjent for å regissere
musikkvideoer med nakenhet og en blodfest i ny og ne.
Men du er mer en sentimental realist.
-Er det det de sier? -Jeg viste noen klipp av sakene dine.
Som sammenligningsgrunnlag.
Når du må jobbe med en annen stil
og sette sammen en annens arbeid, er det vanskelig å holde seg selv utenfor?
Jeg ble godt kjent med Todd,
og vi jobbet sammen så lenge at vi endte opp med samme visjon.
Er det bra, tatt i betraktning at filmen gikk rett på video?
Og du gikk vel ikke på filmskole?
Nei.
Woody Allen droppet ut av NYU, så det handler om hvordan du vil lære.
Har du et minutt eller 18?
-Ja. Hva heter du? -George.
Jeg vil gjerne vise deg filmen min. Mr. Gold sa ideen kan være god.
-Personlige saker. -Gjerne.
Gi meg ti minutter, så kan vi se den her.
Hvis det er greit for Mr. Gold.
Kult. Takk, Mr. Leery.
Si at du ikke kalte meg mister.
Jeg heter Ben.
George er litt av en fyr.
Han tror han vet mye.
Han må være en håndfull.
Det var vel verd å vente seks år på at du skulle få oppleve dette.
Takk igjen.
Ikke. Jeg kan høre meg selv tenke når det er stille. Det skremmer meg.
Jeg ville også vært redd hvis jeg skrev noe faren din skulle lese.
Faktisk så har det samme skremt meg mange ganger.
-Hvilken side er du på? -Det er her inne.
Akkurat.
Harley, du må samarbeide med meg.
Faren din blir ikke mindre vanskelig om du terger ham.
-Hvorfor bryr du deg? -Vel...
Når han mister kontrollen over deg, utøver han makt over all oss andre.
Du er ei smart jente, jeg vil se en intro om en halvtime.
-Hvordan vet du det? -Du kjeder deg allerede.
Det blir verre om du må tilbringe tenårene innesperret.
Sett i gang.
Veldig subtilt, Patrick.
Jeg ble overbegeistret der inne med alle jentetingene.
Jeg har en skiparkas der, din frik.
Lukter jente.
Jeg må...
Dette er Patrick.
Han er studiekameraten min.
Som du ser, kan du gjøre dette. Jeg legger det i maskinen min...
Sett den inn og glem den!
Atten minutter for svinekam eller for et lammelår...
-Kaffe. -...eller for en roastbiff.
Her er svinekammen. På benken. Løft den opp hit. Se på det.
-Å, se på det. -Vi har våre poteter og bønner.
Den bruker bare 1200 watt...
De har flyttet ham.
Jeg skaffet ham et privatrom.
Fint for deg.
Hvordan fikset du det. Ga du ham en 20-lapp?
Det er én måte å løse det på.
Doug, unnskyld.
Jeg ble så oppkavet da jeg satt i bilen og tenkte på mulighetene.
Jeg setter pris på at du var her. Unnskyld. Jeg var ute av meg.
Prøv å spise frokost med far og se ham ta seg for brystet og falle.
Har du noen gang sett ham bli tatt på senga?
Nei. Ikke i nærheten engang.
Det var nok derfor dette er så skremmende. Jeg mener,
jeg brukte så mye tid på å tirre ham på high school
at jeg glemte at det var ekte følelser igjen.
Patrick, hvis det da er navnet ditt. Hva kan du vise til?
Du kan hjelpe Harley, siden du er studiekameraten hennes.
-Jeg går ikke i den klassen. -Nei!
-Jeg er sjokkert. -Jeg skjønner.
Gutt på rommet, ikke bra.
Vi er jo ikke akkurat i underbuksa?
Ei jente som deg må ha brutt reglene en gang eller to.
-Skjønner du hva jeg mener? -Nei.
Josephine, jeg ville ikke lage noen problemer.
Og jeg vil ikke komme mellom deg og Harley.
Vi tre kan sikkert samarbeide.
Ikke på den måten du tenker på.
Jeg har tydeligvis laget problemer.
Jeg respekterer ansvaret denne kvinnen har tatt for livet ditt.
Hvor gammel tror du at jeg er?
Mer vis enn gammel.
Du ser ut til å være av den tidløse sorten.
Smertet av verden.
Men enda vakrere på grunn av det.
Veldig dypt.
Dessverre kjenner jeg typen, og jeg vet at du er harmløs.
Så dere blir her resten av kvelden og leser på ordentlig.
Dette er Joey. Beklager at jeg ikke kan svare. Legg igjen...
Pace, han er våken. Vi kan gå inn.
Dropp rødt kjøtt, Mr. Witter.
Hei, gutter.
Dette må være den andre sønnen din, Mr. Witter.
Dette er Pacey. Det var ham jeg fortalte deg om.
Det sorte fåret. Hyggelig å treffe deg.
Faren snakket mye om hvor stolt han er.
Hvem skulle trodd det? Han har greid seg bra.
Kommer til å ta hånd om oss alle sammen en dag.
Ja. Hvordan føler du deg?
Takk for at du kom. Det betyr mye.
Jeg vet hvor travel du er.
Jeg ønsker ikke å avbryte, men du er fortsatt svak, Mr. Witter.
Én sønn om gangen.
Jeg kan vente utenfor.
Nei, Pace. Bli.
Sett deg.
Det er greit.
Jeg har vært her i hele dag. Så...
Takk, Dougie.
Greit.
Kjørte du ned hit?
Jeg kom så fort jeg kunne.
-Ikke så mye trafikk? -Nei.
-Hvem kommer til Capeside? -Vel, du.
Takk. Det setter jeg pris på.
Tusen takk.
-For hva da? -Taushet taler høyt.
Du kjenner meg ikke godt nok til å vite hva min taushet betyr.
Hos Mr. Gold betyr det at han leter etter den beste måten å flå meg på.
Hva sa han?
Hvorfor vil du ikke snakke om filmen?
Hør her. Jeg...
Dette er nytt for meg.
Vet du hvordan det er å komme tilbake
og prøve å si noe dypt om livet?
Ikke ta det ille opp,
jeg kan ikke analysere tvilen din, like lite som du kan si noe om filmen min.
Og middagen er klar klokka seks...
Jeg nøler fordi jeg ikke vet hva jeg skal si.
Fortsett.
Filmen din er bra. Veldig bra.
Du har ting å lære. Jeg mener,
stol på deg selv når du filmer. Jobb med kontinuitet. Annet enn det,
det som er viktig, det som ikke kan læres bort...
-Det er der. -Jeg har et naturtalent?
Ingenting for meg å hente her?
-Du er som meg på den alderen. -Jaså?
-Mr. Gold sa det samme. -Gjorde han?
Vel...
Husk denne følelsen.
Husk hvordan det var å lage en film om noe du elsket.
Stol på deg selv. Gjør det på din måte, hold på visjonen din.
Det er...
-Jeg savner det. -Ja.
Du stinker litt av utbrent talent.
Det er skremmende.
Jeg er skrekkeksemplet. Kom deg ut før det smitter.
Den var bra. Creek Daze.
Sukkersøt med teit musikk.
Men det er ikke så mange med hjerte lenger.
Du kan ikke miste det.
Håper ikke det.
Hold deg på skolen og unna trøbbel. Ikke driv med idrett.
Det er din mors skyld.
Hun kjøpte en ny kokebok, Bacon gjør verden bedre.
Det er ikke verdens verste konsept.
Det er det når baconet er oppå eplekaken.
Hun prøver å ta livet av meg.
Noe som er rart, for det er du som har penger i denne familien.
Dette er alvorlig. Har du hjerteproblemer,
-må du virkelig ta hånd om det. -Rolig nå.
Dette er ingenting. Bare litt arytmi.
Du har sikkert det samme.
Jeg vet ikke hvorfor broren din er så oppkavet.
Jeg tror du skremte ham.
Han sa du falt temmelig hardt.
Han ser etter drama.
Han må komme seg ut.
Han må få seg et liv, som deg.
Det kan ikke være bra for deg å være borte fra kontoret så lenge.
De forstår nok.
-Kundene dine, da? -Du er faren min.
Du ville virkelig gjort alt for meg.
Selv etter alt sammen, vil du...
Du ble en av de bra mennene.
Men det visste jeg alltid at du kom til å bli.
Jeg skulle sagt det til deg oftere.
Kanskje jeg ikke alltid hørte etter.
Du leser Don DeLillo.
-White Noise er en av favorittene mine. -Jaså?
Og når i ditt 15-årige liv rakk du å lese den?
Jeg er 16.
Jeg ser yngre ut enn jeg er.
Jeg har nettopp fått lappen. Vil du se?
Kan du være stille? Jeg prøver å skrive.
Beklager. Joey og jeg kan gå inn på det andre rommet.
-Nei. -Kan du ikke gå?
-Hva er problemet? -Må du virkelig spørre?
Jeg ba deg hit for å lese.
-Vi vet begge at... -Ok. Samme kan det være.
Jeg ba deg hit for å være med meg. Ikke sikle over barnevakten min.
-Vet du hvor ekkelt det er? -Tenk at du må ha barnevakt.
Når foreldrene dine er borte, må du bo hos Johnson-paret.
Jo, men det er bare for sikkerhet.
Så du ikke kveles av ditt eget spytt.
Det holder.
-Kan vi glemme det? -Lett for deg å si, Helen.
-Unnskyld? -Ansiktet som sjøsatte 1000 skip.
Gjør folk gale og går og stripper i ensomhet.
Jeg tror du blander sammen eposene her.
Poenget er at kjæresten min flørter med deg.
-Ville du kalle det det? -Er jeg kjæresten din?
Jeg hater deg akkurat nå.
Jeg hater deg mer enn tusen kjønnssykdommer.
-Vi har ikke hatt samtalen. -Nei, hvordan kunne vi?
Hver gang jeg prøver å snakke alvor med deg,
blir du til et monster og gjør ting som dette.
-Som hva? -Som stirre på Joey.
Skylder på meg når vi kommer for sent.
Ikke si ja til å bli med meg på dansen før Lauren Riley sa nei.
Da vi kom for sent, prøvde jeg å redde ryktet ditt.
Og Lauren-greia var rent forsvar.
Og jeg ble redd.
Jeg vet ikke. Jeg bare
-holdt mulighetene åpne. -Mulighetene?
Fjern meg fra lista di over muligheter.
Det gjør det lettere for den forpinte drittsjelen din.
Skulle ikke ha sagt det om muligheter.
Blant annet.
Der er du. Dougie.
-Far er klar for å se deg nå. -Det er greit.
Sykepleieren sa at visittiden snart er over, så vi må skynde oss.
Spurte han etter meg?
Ba han deg hente meg?
Vi snakker om faren vår, ikke kongen. Han vet at vi begge er her.
Jeg liker alt det du har fått vite om far i den timen du har vært her.
Slenger om deg med farsreferanser som om de er gått av moten.
Du har alltid fulgt mer med på mote enn meg.
Ikke begynn. Ikke nå.
Jeg vet at du er i gang nå som far har gitt deg et nikk...
Vent. Hva er det du vil snakke om?
Slik jeg ser det,
prøver vi bare å ta vare på familien vår.
Nei, det er jeg som har tatt meg av familien i alle disse årene.
Ikke snakk sånn.
Du kan ikke legge den bitterheten på meg, det var ditt valg.
Jeg tar faktisk valg.
Det er et fremmed konsept for en som går fra jobb til jobb.
Hva har skjedd? Har jeg gått inn på dine enemerker?
Er du den eneste som har lov til å bry seg?
Hva ventet du at jeg skulle gjøre? Tygge på sigaren i telefonen
og sende en sjekk for begravelsen? Jeg er medlem av familien.
Ja, når det passer deg.
Du sveiper inn med gavene dine og kaster blår i øynene på familien.
Og så stikker du.
-Og alle glemmer. -Glemmer hva da?
At jeg er familiefiaskoen?
Får jeg ikke bli voksen? Har jeg ikke lov til å ville ting?
Å nei, vi vil alle ha ting. Tro meg, alle vil ha ting.
-Ingen ville nekte deg det. -Hva er det, da?
Jeg skal bare ikke få dem.
Til sjuende og sist handler ikke dette om faren vår.
Noe som er patetisk, når en tenker på hvilken tilstand han er i.
Det handler om at du vil fortsette å være den gode sønnen.
At du er førstemann. Det er bare trist.
Jeg savner den daglige julingen like mye som deg, men jeg måtte dra.
Ikke gjør dette til en feiring av din retrett.
Jeg gjør ikke det. Hør på det du sier. Jeg kom for å se dere.
For å se ham. Og vet du hva?
Han vet det og setter pris på det.
Kanskje han er glad for at den sønnen han ignorerte mesteparten av livet,
ikke kommer til å bære nag mot ham til han dør.
På en rar måte kan dette til og med være positivt.
Ja, vet du hva? Det er positivt.
Alt er ditt, lillebror.
Nyt det så lenge det varer.
Harley, kom igjen.
Du blåser dette langt ut av proporsjoner.
Ja, kom igjen.
Dette er ikke den siste gangen jeg pådrar meg din vrede.
Jeg mener det på beste måte.
-Har du hatt kjæreste? -Var det ille?
Hun å krangle.
Fordi det er den eneste formen for kommunikasjon du formår.
Jeg formår andre ting også. Tror jeg.
Harley er mye smartere enn meg.
Jeg prøvde den såkalte vanlige greia med henne, og det var ikke pent.
Jeg ga henne komplimenter, og jeg ble helt svett.
-Jeg var en katastrofe. -Selv om du ikke tror det,
er svette hender og sånt ganske inntagende.
Harley!
Ja, inntagende i fem sekunder.
Og så ser hun på Peter Garran og faller for hans utilgjengelighet,
og jeg er historie. Hvis jeg fortsetter med de vittige fornærmelsene,
-er jeg i det minste den morsomme. -Sant nok.
Herregud. Det er sant.
Dere gutter er av samme ulla.
Du er sint.
Du har blitt såret. Kanskje du mistet noen.
Det har du også.
Harley.
Jeg kunne aldri holdt på et fyrverkeri som henne.
Kanskje jeg trenger noen som er mer stabile.
En eldre kvinne, om du skjønner.
Du og jeg? Skjer ikke.
Harley er en flott og tøff jente
som, hvis hun er smart, aldri snakker til deg igjen.
Du knuser meg.
Det eneste jeg vil, er å gi deg et råd.
Gå herfra nå med det samme.
Aldri nevn meg igjen.
Gå hjem og stem gitaren din, eller hva du nå gjør.
Og tenk ut en fantastisk gest som kan vinne deg denne jenta tilbake.
Og tro ikke at du noen gang kan slutte å gjøre det.
Det er verste en mann kan gjøre, er å gi opp forførelsen.
Og, Patrick.
Vær realistisk.
Hvis jeg ikke hadde vært så grei, hadde jeg kalt deg Junior.
Hvorfor gjorde du ikke det?
Fordi du minner meg om noen jeg kjenner.
Kom deg ut før jeg husker alt jeg var forbanna på ham for.
-Vi snakkes kanskje aldri igjen. -Jeg gråter. Farvel, Junior.
Harley. Kom igjen, det er bare meg. Vær så snill?
-Hei. -Hei.
Ville bare komme innom før de stenger, høre hvordan du har det.
Jeg kunne godt tenke meg en whisky.
Ellers har jeg det bra.
Kanskje jeg kan komme innom i morgen før jeg drar.
-Ja. -Dougie, ser deg der hjemme.
Ja, kanskje.
-God natt. -Pacey,
takk for at du ordnet et privatrom til meg.
Det var ikke meg. Det var Doug
Godt å se deg, pappa. God bedring.
Harley!
Håper jeg ikke satte en demper på kvelden din.
Hørtes ut som om dere hadde en fin kveld.
Du og jeg er bekjente.
Ja.
Jeg ville ikke ha gått etter kjæresten din.
-Det er ikke rett. -Jeg vet du ikke ville gått etter Patrick.
-Du er ei jenters jente. -Og han ville ikke gått etter meg.
Han bare
gjorde det de gjør, testet grensene.
Jeg vet at Patrick ofte setter meg på prøve.
Men jeg forstår ikke hvorfor han setter noe så skjørt farvann på prøve?
Han begynte med det før vi ble sammen.
Var det så vanskelig for deg også på high school?
Selvsagt.
Men alt ser annerledes ut etterpå.
Nå virker alle problemene som Pacey og jeg hadde, små.
Og alle hindringene som Dawson og jeg opplevde, virker unødvendige.
Hvor mange kjærester hadde du?
Det er ikke så heftig som du tror.
Hvordan hopper jeg over det i midten?
Hvis du kunne si noe til deg selv den gang da, hva ville det vært?
I det siste har jeg lurt
på hvorfor ting var annerledes.
Hvorfor kunne jeg snakke med Eddie uten å være redd.
Når du er 16 år gammel,
er mange av valgene dine motivert av frykt.
Som at ett feilgrep kan få alt til å rakne.
Og kanskje det problemet. Kanskje det bare handler om...
Jeg vet ikke, å trekke pusten dypt
og tilgi deg selv for gårsdagens tabber.
I morgen kommer du til å ville slå Patrick.
Men han kommer kanskje til å si noe som får deg til å skifte mening.
Lytt, Harley.
Så...
Ikke vær redd for å gå framover.
Hvis dette handler om Eddie, hvorfor ble du ikke med ham?
Fordi det handler ikke bare om ham.
Det...
Det handler om meg
-og det jeg er klar for. -Hva er du klar for?
Det, unge dame, raker deg ikke.
Faren din kommer hjem snart,
og jeg så ikke mye essayskriving.
Ok. Herregud, når skal dette ta slutt?
Du begynner å bli skikkelig ukul.
Aldri. Jeg finsliper tispe-evnene mine. Sett i gang!
Pacey?
Dawson.
Hva gjør du her?
Lang historie. Akkurat nå henter jeg ved. Hva gjør du her?
Jeg ville stikke innom moren din, høre hvordan det gikk med reparasjonene.
-Jøss, det er... Takk. -Ja.
Alt i orden?
Ja. Men faren min ble innlagt på sykehus i dag.
-Herregud. Går det bra med ham? -Ja. Det var hjertet.
Men han blir skrevet ut i morgen, så alt går bra.
Men uansett hvor tøff du tror faren din er,
er det ubehagelig å se ham ligge der så sårbar.
Ja.
Kan snu verden opp ned.
Ja. Noe som fikk meg til å tenke på deg.
Og fikk meg til å dra hit ut.
Jeg var bare ikke klar for det.
Det er første gang jeg...
Jeg ville at noen andre skulle ta hånd om det.
Jeg skjønner hva du mener.
Jeg vet ikke når dette skjedde.
Jeg er den som holder huset varmt,
og du ble den som sjekker reparasjonene.
Jeg vet ikke, men noen ganger kjennes det som at jeg
har spilt rollen så lenge
at jeg har glemt hvordan jeg kom dit.
Jeg vet at det skjer oftere med deg, men en tenåring kalte meg sir i dag.
-Hva er det? -Jeg vet det. Det er rart.
Hver gang jeg hører "Mr. Witter", ser jeg over skulderen.
-Hvem kalte deg sir? -En gutt i...
Jeg holdt på å si en gutt i klassen min. Jeg var på Capeside High.
-I tankene? -Nesten.
Nei. Jeg var der for å snakke i Mr. Golds filmtime.
-Er det sant? -Ja.
Det er vel det de kaller en sluttet sirkel.
Ja.
Jeg var der. Jeg skulle snakke
om hvor jeg er nå og all glamouren i den virkelige verden, men...
Det var merkelig.
Jeg så på filmen til denne gutten og tenkte: "Jeg vet ingenting".
Eller kanskje jeg gjorde det
og mistet det underveis.
Jeg skjønner hva du mener.
Å være her.
Være på skolen, alle spøkelsene. Jeg vil tilbake, begynne på nytt.
Gjøre det riktig.
Ja.
Jeg skulle gjerne hatt tiden tilbake.
Men ikke sånn som det var.
Jeg vil bare finne det øyeblikket i livet da alt gikk galt.
-Sikkert puberteten. -Ja, kunne droppet den.
Hvis du ikke hadde hatt noen du elsket, ville du ikke hatt noe å lage film om.
Ja.
Men nå når jeg har nok distanse og kan si noe
om dem jeg elsket, har jeg ikke råd til å lage film.
Råd til?
Det er sånn folk jeg jobber med.
-Jeg er økonomitrollmann. -Stemmer.
Jeg er en sånn person som du jakter på.
Sentimental taper med drømmer verd en krone.
-Heller 10 000, men hvem teller? -Jeg beklager,
men du skremmer meg.
Vi kan snakke om det en annen gang, sir.
Greit.
Jeg har laget kaffe. Vil du komme innom?
Det har vært en lang dag.
Ja, det vil jeg gjerne.
Hei, du er kommet til mobilen min. Legg igjen beskjed.
Hei, det er meg.
Jeg trodde at jeg ville hatt et svar da jeg tok telefonen og ringte,
men det hadde jeg ikke.
Og så tenkte jeg at jeg kunne
komme på noe mens jeg snakket,
men nei.
Pace...
Jeg tror problemet er at vi prøver å finne ut av dette alene. Kanskje vi
skulle gjøre det sammen?
Og de sier hvis du kunne gjøre det om igjen, hva ville du gjort annerledes?
Vel...
...jeg ville nok gjort mye annerledes.
Men jeg er også skikkelig heldig som kan prøve på nytt.
Og...
...det jeg sier er at jeg ikke kommer til å tenke på alt som skjedde.
Jeg skal se på deg og tenke på alt som kan skje.
Ring meg.
Ha det.
Undertekst oversatt av: Sissel J. Drag