Om du är trevlig kanske jag sätter upp påsen där.
-Vad pågår här? -Vem är den här killen, Pinky?
För att samla nödvändiga data...
Du kan bara gifta dig med en av oss.
Om jag inte visste bättre skulle jag tro att du var svartsjuk.
Ät tårtan.
-Jag ska gå. -Hej, vi skulle vilja träffa domaren.
Han äter middag just nu.
Det är okej, Caroline. Kom in.
-Vad är det? -Vi fick sparken idag.
Ed Carters vakter körde bort oss.
-Varför fick du sparken? -För många fördröjningar.
Vi har varit alltför vänliga mot Jericho Howard.
-Det var vad Ed Carter sade. -Det är väl han som bestämmer.
Dålig tajming? Du är på väg ut.
Nej, kosmisk tajmning. Jag var på väg till dig.
-Verkligen? -Ja. Ja, det var jag...
Jag tänkte att vi kunde stå tafatta i en dörröppning...
-Det funkar perfekt. -Det är inte tafatt, Pacey.
-Kan jag komma in? -Bra idé.
Vill du ha något? Något att dricka?
Nej, det är lugnt.
-Är du hungrig? -Vet du vad som vore trevligt?
Pizza? Lustigt. Jag tänkte samma sak.
Det vore trevligt om vi kunde sluta vara artiga.
Kul at du sade det.
Jag har tänkt missbruka dig känslomässigt...
-...och ville se att du är okej med det. -Pacey.
Okej, jag ska sluta.
Ångrar du det?
-Vilket? -Det du berättade.
Jag antar att det beror på om du ångrar att du fick höra det.
Det är svårt att ångra att man hört nåt som man redan visste innerst inne.
Men jag tror att jag beklagar verkligheten...
...bara så där i allmänhet.
Jaså?
Minns du de där böckerna där man fick välja sitt eget äventyr?
Både du och jag vet att jag nästan var analfabet tills nionde klass.
Okej, jag läste dem, men jag fuskade.
När ett kapitel inte gick som jag ville-
-läste jag inte färdigt. Jag började bara om...
-...tills jag fick ett lyckligt slut. -Så gör alla.
Det är inget realistiskt sätt att leva.
Varför tror du att ett felaktigt drag förstör hela vår berättelse?
-Historia. -Det var då. Joey...
Allvarligt. Vi är äldre nu.
Jag kommer inte bara att gå om jag inte gillar ditt val.
Okej. Tja...
Vad är du rädd för?
Hela grejen är bara ett elakt trick.
Jag gillar inte det här kapitlet. För negativt.
Alltså...
Jag kanske bara försöker-
-spela upp alla scenarier för att vara säker på att vi har vuxit-
-tillräckligt för att vara tillsammans.
Jag skulle verkligen vilja se hur vår framtid ser ut.
-Du vill ha ett oskrivet blad. -Tja...
Ja och nej. Jag vill inte att mina tidigare brott hålls mot mig.
Vi håller ju med. Du och jag har-
-sagt och gjort saker som-
-vi ångrar, men...
...vi har väl förändrats?
Ja.
Jag ska tänka över några grejer.
Och du också.
Och du borde nog gå nu innan jag tappar förmågan att tänka klart.
Okej, men...
...Pace, är inte det här lite för känsligt för att hantera utan en plan?
En plan. Tja...
Du vet, jag uppskattar att du är strukturslav-
-men jag vet inte hur man schemalägger livsförändrande beslut.
Tja, det jag menade...
...är att du vet...
-Jag kan ringa dig, eller du kan... -Eller hur.
Som om du någonsin har behövt en ursäkt.
-Gå. -Självklart.
Pratade inte vi om pizza?
Tja, det vore en helt annan historia.
Du måste veta hur svårt det är att få till en träff-
-med någon på sociologiinstitutionen.
De kvinnorna är eleganta-
-och ser på mig som om jag är en del av en studie i misslyckade män.
Jag trodde du gav upp kvinnor efter senaste katastrofen.
Särskilt efter tiden med Harley, då jag insåg hur onda kvinnor är-
-men kom igen, vi måste inse något.
Om jag inte gör det nu kommer jag att dö ensam.
Vad säger du? Ni kan plugga och jag kan försöka hitta en skjorta.
Visst. Okej?
Men den här dejtinggrejen känns fel. Du måste ta itu med dig själv.
Du är så klok sedan du blev singel.
Det känns inte rätt att släppa Harley på dig heller.
Hon har varit konstig. Jag tror att hon tar droger.
Det kallas hormoner. Oroa dig inte.
Jag är mycket orolig. Hon...
Hon har bilder på pojkar i taket. Varför då, Potter?
Vilket syfte tror du att de bilderna tjänar på den platsen?
Professor Hetson, Harley är helt normal.
Kanske till och med en klyscha.
Jag gillar inte att du säger "normal". Jag har skadat många sådana.
De gör vad som helst för att inte vara normala.
Jag vill att hon ska vara mer som du.
Ängslig, boklärd, benägen att ha pojkvänner som bor långt, långt borta.
-Tack. -Inga pojkar i huset...
...eller som ringer till huset eller kör förbi sakta.
Du får passa dig.
Harley kanske inte ens har sex på hjärnan än-
-men om du fortsätter så här kommer hon att inse-
-att det måste finnas nåt hon går miste om.
Jag har accepterat att jag är maktlös mot gymnasiets alfahannar.
Jag kan inte bekämpa dem, så jag får bygga en vallgrav.
Du då? Du hade väl pojkvän på gymnasiet?
Hur var han?
Människor förändras.
Kl. 15.30, Potter.
Och lämna ditt öppna sinne hemma.
Smutsa inte ner Harley med fri vilja och att få fram det bästa hos folk.
Dawson Leery, det här är ditt liv.
Det var det jag tänkte. Hur står det till, mr Gold?
Bara fint, förutom surrealismen.
Tack för att du kom i dag. Klassen är ganska upphetsad.
Du har gett dem hopp om flykt.
Så de har inte funderat på varför jag är tillbaka.
Depåstopp mellan projekt, tror de nog.
-Det vore trevligt. -Är det långsamt?
Tja...
Jag försökte räkna ut ett sätt att berätta för ungdomarna-
-hur man lyckas, så jag bestämde mig för att titta på mina gamla filmer.
Jag borde ha läst juridik istället.
Låter som att du är redo att ta över min klass. Kom nu.
Nej, Marty, tack, tro mig.
Okej, vi hörs snart. Du får prata med sekreteraren.
Okej, hej då.
Mr Witter?
-Vad har du? -Ett samtal till dig på linje ett.
-Jag tror att det är... -Okej, tack.
Hallå, vad kan jag...? Hej, hur mår du?
Okej, vilket sjukhus?
Okej. Jag kommer, mamma.
Doug. Var är han?
De tar några prover. Men han är på benen iallafall.
Jag skickade hem alla andra. Mamma var helt utmattad.
-Är det här hans rum? -Ja, de kommer snart.
Dougie, vad är det med gamlingen? Väntrum för bårhuset?
-Slå dig ner. -Varför fixade ni inte privat rum?
Vi försökte. Det var fullt. Det fanns inte tid att argumentera.
Men nu har vi tid.
-Vad är det för prover? -Rutingrejer.
-Var det en hjärtattack? -Nej, inte riktigt. Det var arytmi.
Jag förstår inte mycket, men...
Okej, vem kan jag hitta som vet vad de pratar om?
Jag skulle gärna gå igenom det här med dig.
Det var min tanke, men du kan inte komma in här-
-och anklaga mig för att inte veta nåt när jag har varit här hela dagen.
Jag hade varit här om du hade ringt tidigare.
Jag är ledsen, men vi var lite upptagna.
Jag försökte hålla mamma och systrarna från kollaps-
-medan vår far åkte iväg i en ambulans.
Jag är ledsen om saker och ting inte är bra nog för snobben.
Vvi hade viktigare saker för oss.
Som det faktum att pappa överlevde.
REGISSERAD AV TODD CARR
Några frågor?
Det var Todd Carr som regisserade filmen, va?
Ja, han regisserade allt, bortsett från slutet, som är...
-...ganska drastiskt... -Todd Carr är känd för att regissera...
...köttiga musikvideor och en och annan blodfest.
Du är väl mer av en sentimental realist, va?
-Är det så ryktet går? -Jag visade dem dina tidigare verk.
För lite jämförelse och kontrast.
När man står inför en annan stil-
-och ska lappa ihop någons arbete, är det inte svårt att inte lägga sig i?
Lyckligtvis kände jag Todd så väl-
-och vi arbetade ihop så länge att det var mer en gemensam vision.
Är det bra? Med tanke på att filmen gick direkt till kabel?
Och du har väl inte gått på filmskola?
Nej, det har jag inte.
Woody Allen hoppade av NYU, så det beror på hur man vill lära sig.
Har du en minut eller 18?
-Ja. Vad heter du? -George.
Jag vill verkligen visa dig min film. Mr Gold sa att det är en bra idé.
-Personliga grejer. -Jättegärna.
Vi ses här om tio minuter.
Om det är okej med mr Gold.
Häftigt. Tack, mr Leery.
Säg inte att han kallade mig mister.
Jag heter Ben, förresten.
Han är speciell, George.
Han tror att han vet mycket.
Han måste vara en handfull.
Dawson, att vänta sex år på att få se dig uppleva det här var värt det.
Tack igen.
Snälla, jag hör mig själv tänka när det är tyst. Det är läskigt.
Jag skulle också vara rädd om jag måste skriva nåt din far vill läsa.
Samma sak har skrämt mig många gånger.
-Vilken sida är du på? -Jag har allt häruppe.
Just det.
Harley, du måste hjälpa mig lite.
Din pappa blir inte snällare om du fortsätter irritera honom.
-Varför bryr du dig så mycket? -Tja...
När han förlorar kontrollen över dig utövar han sin makt över alla andra.
Du är en smart tjej, jag vill ha ett intro om en halvtimme.
-Hur vet du det? -Du är redan uttråkad med livet.
Det kommer bara att bli värre om du tillbringar dina tonår inlåst.
Så sätt igång.
Subtilt, Patrick. Väldigt subtilt.
Jag blev lite upphetsad med alla tjejgrejer därinne.
Jag har bara en skidjacka där, knäppis.
Det luktar ändå flicka.
Jag måste dock...
Det här är Patrick.
Han är min studiekamrat.
Och som ni kan se klarar ni det. Jag lägger den i min maskin och...
Ställ in den och glöm den!
36 minuter per kilo för fläskkarré eller lamm...
-Kaffe. -...eller för rostbiff. Okej?
Här är vår fläskkarré. På toppen. Lyft på den. Kolla här.
-Åh, titta. -Här är potatisen och bönorna.
Den använder bara 1 200 watt...
De flyttade honom.
Ja, jag ordnade ett privat rum.
Bra för dig.
Hur? Mutade honom med en tjuga?
Det är väl ett sätt att lösa det på.
Doug, jag är ledsen.
Jag tänkte på alla möjligheter på vägen hit och...
Jag uppskattar att du var här hela dagen. Förlåt. Jag var lite känslig.
Försök äta frukost med pappa och se honom ta sig för bröstet och falla.
Har du någonsin sett honom ouppmärksam?
Nej.
Inte ens i närheten.
Det är nog det som är så skrämmande.
Jag körde så mycket med honom när jag gick på gymnasiet-
-att jag glömde att det fanns känslor där.
Okej, Patrick, om det ens är ditt riktiga namn. Nu ska vi se vad du kan.
Du kan ju hjälpa Harley eftersom ni är studiekamrater.
-Jag går faktiskt inte den kursen. -Inte?
-Jag är chockad. -Okej, Joey, jag fattar.
Pojke på rummet, dåligt.
Vi var ju inte nakna eller nåt?
En tjej som du måste också ha brutit mot reglerna.
-Vet vad jag menar? -Nej, jag vet inte det.
Du, Josephine, jag menade inte att orsaka några problem.
Och jag vill inte hamna mellan dig och Harley.
Vi tre kan nog lösa det här.
Inte på det sättet du tänker.
Harley, jag har helt klart orsakat viss spänning här.
Jag respekterar ansvaret denna kvinna har tagit i ditt liv.
Hur gammal tror du att jag är?
Inte lika mycket gammal, som klok.
Du verkar vara en tidlös sort.
Plågad av världen.
Men vackrare på grund av det.
Mycket djupt.
Tyvärr kan jag din sort, och du är ofarlig.
Så ni vistas här nere resten av kvällen och pluggar.
Det här är Joey. Lämna gärna ett medd...
Pace, han är vaken. Vi kan gå in nu.
Du måste sluta äta rött kött, mr Witter.
Hej, pojkar.
Det här måste vara din andra son, mr Witter.
Ja, det här är Pacey, doktorn. Honom jag berättade om.
Ja, det svarta fåret. Trevligt att träffas.
Din far pratade och pratade om hur stolt han är.
Ja, vem skulle ha trott att han skulle bli okej?
Han kommer att ta hand om oss allihopa en dag.
Visst. Men hur mår du? Är du okej?
Tack för att du kom, Pace. Det betyder mycket.
Jag vet hur upptagen du är.
Jag menar inte att bryta upp saker, men du är fortfarande ganska svag.
Ett barn i taget, okej?
Jag väntar utanför tills ni är klara.
Nej, Pace. Jag vill att du stannar.
Sätt dig.
Det är okej.
Jag har varit här hela dagen, så...
Tack, Dougie.
Okej.
Körde du hit?
Ja, jag kom så fort jag kunde.
-Mycket trafik? -Nej.
-Vem åker till Capeside? -Du.
Tack. Jag uppskattar det, Pace.
Tack. Tack så mycket.
-För vad? -Din tystnad talar sitt tydliga språk.
Du känner mig inte bra nog att veta vad min tystnad betyder.
Med mr Gold betyder det att han klurar på hur han ska stycka mig.
Vad sa han?
Varför pratar du inte om filmen?
Okej. Jag är...
Jag är ny på det här, George. Jag menar...
Vet du hur bisarrt det är att komma tillbaka-
-och försöka säga något djupt om livet?
Ta inte illa upp men jag är lika-
-illa anpassad att analysera dina tvivel som du är att kritisera min film.
Och min mor serverar middag kl. 18.00.
Jag vet inte vad jag ska säga, okej?
Jag menar, fortsätt.
Din film är bra. Den är väldigt bra.
Du har mycket att lära dig. Jag menar, du vet-
-filma med mer självförtroende. Arbetet med kontinuitet. Utöver det...
Det viktiga, det man inte kan lära ut...
-Det finns där. -Så jag är en naturbegåvning?
Det finns inget kvar för mig här?
-Du är som jag var i din ålder. -Jaså?
-Mr Gold sade samma sak. -Gjorde han?
Tja...
Kom ihåg den känslan.
Kom ihåg hur det var att göra film om något du älskade.
Ha förtroendet att göra det på ditt sätt, att styra din vision.
Jag menar, det är...
-Jag saknar det. -Ja.
Du verkar lite utbränd.
Det är läskigt.
Ja, jag är ett typexempel. Stick nu innan jag smittar av mig.
Jag tyckte den var bra. Creek Daze.
Sirapssöt med fånig musik och allt det där.
Inte alltför många har hjärta längre.
Det kan man väl inte förlora?
Jag hoppas inte det.
Okej. Skolka inte, hamna inte i trubbel, håll inte på med sport.
Hur som helst är det din mors fel.
Hon köpte en ny kokbok, Bacon får världen att snurra.
Det är nog inte det värsta konceptet jag har hört talas om.
Jo, när man lägger bacon på äppelpaj.
Hon försöker nog döda mig.
Vilket är lustigt, för du är den enda i familjen som har pengar.
Det här är allvarligt. Om du har hjärtproblem...
-...måste du ta hand om det. -Lugna ner dig.
Det här är ingenting. Bara lite kraftig arytmi.
Du har säkert samma sak.
Jag vet inte varför din bror är så upprörd.
Du skrämde honom nog en del.
Han sa att du ramlade rätt hårt.
Han är bara dramatisk.
Han måste komma ut mer.
Han behöver ett liv, som du.
Det kan inte vara bra för dig, att vara borta från kontoret så mycket.
De kommer nog att förstå.
-Dina kunder då? -Du är min far.
Du skulle göra vad som helst för mig, va?
Trots hur allt var...
Du växte upp till att bli en av de goda.
Det har jag alltid vetat att du skulle.
Jag borde ha sagt det oftare.
Jag kanske bara inte lyssnade.
Joey, jag märker att du läser Don DeLillo.
-White Noise är en av mina favoriter. -Jaså?
Och när under dina 15 år i livet lyckades du läsa den?
Jag är faktiskt 16.
Jag ser yngre ut än jag är.
Jag fick precis körkort. Vill du se?
Kan du hålla käften? Jag försöker skriva.
Förlåt. Joey och jag kan gå in i det andra rummet.
-Nej, det kan vi inte. -Patrick, kan inte du bara gå?
-Vad är ditt problem? -Måste du verkligen fråga?
Jag bad dig komma och plugga.
-Vi vet båda två... -Okej, visst.
Jag bad dig komma hit för att umgås. Inte dregla över min barnvakt.
-Vet du hur vidrigt det är? -Att du ens behöver barnvakt.
När dina föräldrar åker bort, bor inte du med Johnsons?
Ja, för säkerhets skull.
Så att du inte kvävs på din egen saliv.
Det räcker nu.
-Kan vi glömma det och gå vidare? -Lätt för dig att säga, Helena.
-Ursäkta? -Ansiktet som fick 1 000 fartyg att segla.
Först får du igång folk, sen går du och stickar i ensamhet.
Okej. Jag tror att du blandar ihop dina epos.
Poängen är att min pojkvän uppenbarligen flörtar med dig.
-Skulle du verkligen kalla det så? -Sen när är jag din pojkvän?
Jag hatar dig så mycket just nu.
Jag hatar dig med tusen könssjukdomars glödande passion.
-Vi har inte ens haft samtalet. -Hur skulle vi?
När jag försöker vara seriös-
-blir du ett jäkla missfoster och gör sånt här.
-Som vad? -Som att stirra på Joey.
Som att sälja ut mig fast vi båda var sena.
Eller inte tacka ja till min dansinbjudan förrän Lauren Riley sa nej.
Okej, det första var för att jag försökte rädda ditt rykte.
Och Lauren-grejen var rent defensiv.
Jag blev rädd.
Jag vet inte. Jag bara...
-...höll mina alternativ öppna. -Alternativ?
Jag är inte ett av dina alternativ längre.
Det blir lättare så, för din torterade stackars själ.
Jag borde nog inte ha sagt det om alternativen.
Till att börja med.
Där är du. Dougie...
-...pappa är redo för dig. -Ja, det är okej.
Sköterskan sa att besökstiden slutar om 20 minuter, så sätt fart.
Frågade han efter mig?
Vadå, om han skickade efter dig?
Vi pratar om vår far, inte kungen. Han vet att vi är här båda två.
Jag älskar den kunskap om pappa du förvärvade den timmen du var här.
Du slänger dig med fadersreferenser.
Du har alltid varit mer för mode än mig.
Börja inte ens, Pacey. För en gångs skull.
Jag vet att du är hög på livet sen pappa gav dig...
Okej, vänta. Vad är det du vill prata med mig om?
Ur min synvinkel är vi två bröder som försöker ta hand om vår familj.
Nej, Pacey, det är jag som tagit hand om familjen i åratal.
Våga inte bli rättfärdig.
Spy inte din förbittring över mig, för det var ditt val.
Ja, jag råkar göra val.
Det är ett främmande koncept för någon som byter karriärer.
Hur hamnade vi här? Kliver jag på ditt territorium?
Är det bara du som får bry sig?
Vad hade du väntat dig? Att jag skulle tugga på min cigarr-
-och skriva en check till begravningen? Jag är en medlem av familjen.
Ja, när det passar dig.
Du susar in med dina gåvor och slår blå dunster i familjens ögon.
Sen sticker du.
-Alla glömmer. -Glömmer vad?
Att jag är familjen misslyckande?
Får jag aldrig växa upp? Får jag inte vilja ha saker?
Nej, alla vill ha saker, Pacey.
-Ingen skulle neka dig det. -Så vad då?
Tanken var inte att jag skulle få nåt.
När allt kommer till kritan handlar det inte om vår far.
Vilket är patetiskt med tanke på hans tillstånd.
Det handlar om att du vill vara den goda sonen.
Att du är favoriten. Det är bara sorgligt.
Jag saknar den dagliga misshandeln, men var tvungen att lämna någon gång.
Pacey, gör det inte till en hyllning av din reträtt.
Lyssna på dig själv. Jag kom hit för att träffa dig.
För att träffa honom. Och vet du vad?
Han vet det och han uppskattar det.
Han kanske är glad att veta att sonen han ignorerade större delen av livet-
-inte hyser agg mot honom tills den dag han dör.
Det här kanske till och med var bra.
Ja, det är det, Pacey.
Varsågod, lillebror. Du kan ta det. Det är ditt.
Njut av det medan det varar.
Harley, kom igen.
Du gör en höna av en fjäder.
Ja, kom igen, Harley.
Detta är förmodligen inte sista gången jag gör dig förbannad.
Jag menar det på bästa möjliga sätt.
-Har du haft flickvän? -Var det dåligt?
Hon gillar när vi bråkar.
Det är enda formen av kommunikation du verkar kapabel till.
Jag är kapabel till andra former. Tror jag.
Joey. Harley är smartare än jag.
Jag försökte vara normal, men det gick inget vidare.
Jag gav henne komplimanger, men jag blev alldeles svettig.
-Jag var en jäkla röra. -Oavsett vad du tror...
...är svettiga handflator faktiskt ganska bedårande.
Harley!
Ja, i fem sekunder.
Sen tittar hon på Peter Garran och blir slagen av hans otillgänglighet-
-och jag blir historia. Om jag fortsätter att vara kvick...
-...är jag åtminstone rolig. -Det är sant.
Herregud. Det är sant.
Ni är likadana allihop.
Joey, du har inneboende ilska.
Du har blivit sårad. Kanske förlorat någon.
Du också.
Harley.
Jag hade aldrig kunnat hålla fast vid en sådan fyrverkeripjäs.
Jag kanske behöver någon som är lite mer dämpad.
En äldre kvinna, om du förstår vad jag menar.
Du och jag? Det kommer inte att hända.
Och du, Harley är en oförskämd tjej-
-som om hon är smart aldrig mer kommer att prata med dig.
Du tar kål på mig, Joey.
Det enda jag vill göra är att ge dig några råd.
Gå härifrån, nu.
Nämn aldrig mer mitt namn.
Gå hem och knäpp på din gitarr, eller vad du nu gör.
Och kom sedan på något fint sätt att få tillbaka den här tjejen.
Och tro aldrig att du ska sluta med det.
Det värsta en killen kan göra är att ge upp jakten.
Och Patrick... Patrick, Patrick.
Var realistisk.
Vore jag inte så snäll hade jag skrattat åt dig och kallat dig Junior.
Varför gjorde du inte det?
För att du påminner mig om någon jag känner.
Försvinn innan jag börjar minnas allt som gjorde mig förbannad hos honom.
-Vi kanske aldrig hörs igen. -Jag gråter inuti. Adjö, Junior.
Harley. Kom igen, det är bara jag. Snälla?
-Hallå. -Hallå.
Jag ville bara stanna till innan de stänger. Hur mår du?
Som att jag behöver en whiskey.
Annars mår jag bra.
Jag stannar till i morgon innan jag åker tillbaka.
-Ja. -Dougie, vi ses hemma.
Ja, kanske.
-God natt. -Pacey...
...tack för det privata rummet.
Det var inte jag. Det var Doug som ordnade det.
Det var kul att träffa dig. Krya på dig.
Harley!
Hoppas jag inte lade sordin på kvällen.
Ni två verkade ha kul.
Du och jag är milt bekanta, visst?
Visst.
Jag skulle inte ta din kille.
-Det är inte okej. -Jag vet att du inte skulle ta Patrick.
-Du är en flickig flicka. -Och han skulle inte vilja ha mig.
Han bara gjorde sånt de gör. Testade gränserna.
Jag fattar det, Joey. Jag vet att Patrick bara testar mig.
Men varför testa något som redan är ostadigt?
Han började jäklas med mig innan vi ens visste om vi var ihop.
Var det så här svårt för dig på gymnasiet?
Självklart.
I efterhand verkar allt så självklart.
Nu verkar alla problem jag och Pacey hade futtiga.
Alla hinder jag och Dawson gick igenom verkar onödiga.
Hur många pojkvänner hade du?
Inte så många som det låter.
Okej, så hur skippar jag mitten?
Om du kunde säga något till ditt tonåriga jag, vad skulle det vara?
Jag har undrat på sistone-
-varför det var annorlunda.
Varför jag kunde prata med Eddie utan att vara rädd.
Och när man är 16 år gammal-
-motiveras så många av ens val av rädsla.
Ett felsteg och världen går under.
Det kanske är det. Det kanske handlar om...
Jag vet inte... Att ta ett djupt andetag och...
...förlåta sig själv för gårdagens misstag.
Du kommer att gå till skolan i morgon och vilja slå Patrick.
Men han kanske säger något som gör att du ändrar dig.
Ta emot det i så fall.
Så...
Var inte rädd att gå framåt.
Om allt det här handlar om Eddie, varför följde du inte efter honom?
För det handlar inte bara om honom.
Det...
Det handlar om mig och...
-...vad jag är redo för. -Vad är du redo för?
Det, unga dam, har inte du med att göra.
Din far kommer snart hem-
-och jag tror inte att jag såg så mycket uppsatsskrivning där nere.
Okej, när kommer stridsyxan att sluta?
Du börjar bli odräglig.
Nej då. Jag bara finslipar mina småtjejsfärdigheter. Sätt fart!
Pacey?
Dawson.
Vad gör du här?
Lång historia. Just nu bär jag in ved. Vad gör du här?
Jag ville bara kolla till din mamma, se hur det går med reparationerna.
-Oj, det var... Tack. -Ja.
Är du okej?
Ja, jag mår bra. Pappa hamnade på sjukhus i dag.
-Herregud. Är han okej? -Ja, han klarar sig. Det var...
...ett hjärtfel. Men han blir utskriven i morgon, så det ordnar sig.
Oavsett hur tuff man tror att ens pappa är-
-är det lite tufft att se honom ligga där, helt sårbar.
Ja.
Det kan vända ens värld upp och ner.
Ja.
Det var nog därför jag tänkte på dig.
Och förmodligen vad som förde mig hit.
Jag var inte redo för det.
Det är första gången på länge-
-jag ville vara liten och låta nån annan ta över.
Jag vet vad du menar.
Jag vet inte när detta hände.
Jag är den som ser till att huset är varmt-
-och du kollar till reparationerna.
Jag vet inte, men ibland känns det som-
-att jag haft kostym så länge-
-att jag glömt hur jag hamnade där.
Du är mer van än jag, men jag blev kallad sir idag.
-Seriöst? -Ja, det är konstigt.
Varje gång jag hör "mr Witter" ser jag mig över axeln.
-Vem kallade dig sir? -En unge i...
Jag sa nästan en unge i min klass. Jag var på Capeside High idag.
-I dina drömmar? -Nästan.
Jag var där för att prata med mr Golds filmklass.
-Du skojar. På riktigt? -Ja.
Det är nog det som kallas fullbordad cirkel, va?
Ja.
Ja, jag åkte dit. Jag skulle prata om-
-var jag är nu, och glamouren i den riktiga världen och allt, men...
Det var konstigt, Pace.
Jag tittade på en killes film idag och tänkte bara: "Jag vet inget."
Eller så kanske jag gjorde det...
...och förlorade det någonstans på vägen.
Ja, jag vet vad du menar.
Att vara här.
Att vara på skolan, alla dessa spöken. Jag vill gå tillbaka. Jag vill börja om.
Göra saker på rätt sätt.
Ja.
Jag vill vrida tillbaka klockan.
Men inte leva det på samma sätt.
Jag vill bara hitta ögonblicket där allt går fel.
-Det var förmodligen puberteten. -Det skulle jag gärna hoppa över.
Utan all kärlek i livet skulle du inte ha något att göra filmer om.
Visst.
Fast nu när jag har-
-tillräckligt avstånd till allt det där, och faktiskt kan säga något-
-om mina kärlekar, har jag inte råd att göra film.
Råd?
Jag jobbar med sådana människor.
-Jag är en finansieringstrollkarl. -Eller hur.
Jag är den sortens person du lever på.
Sentimentala förlorare med 10-centsdrömmar.
-Snarare 10 000, men vem räknar? -Förlåt men...
...du skrämmer mig lite, mr Witter.
Vi kan prata om det någon annan gång, sir.
Okej.
Jag har precis gjort kaffe. Vill du komma in en stund?
Det har varit en lång dag.
Ja, gärna.
Hej, du har nått min mobiltelefon. Lämna ett meddelande.
Hej, det är jag.
Jag trodde att jag skulle ha ett svar när jag lyfte telefonluren-
-men det har jag inte.
Och sen trodde jag att jag skulle-
-komma på något när jag väl pratade...
...men det gick visst inte.
Pace...
Jag tror att problemet är att försöka lista ut det här ensam. Vi borde nog-
-göra det tillsammans.
Och-
-du vet hur man säger: "Om du kunde göra om det, vad skulle du förändra?"
Tja...
Jag skulle förmodligen ändra en massa saker.
Men jag är också glad att jag fick chansen.
Och...
Jag försöker säga att jag inte kommer att se på dig och minnas det som var.
Jag kommer att se på dig och tänka på allt som kan ske.
Ring mig.
Hej då.
Undertextning: Stephanie Clarke