Det er sandt nok.
Tiden spiller en et puds.
Hukommelsen er upålidelig.
Historien omskrives i det små for hver dag, der går.
Det følgende er måske upræcist, men sådan her føltes det.
Vi var hjemme i sommeren
og indtog vores velkendte roller.
Pacey var i unåde,
Dawsons drømme var knuste, og jeg befandt mig atter midt i det hele.
Den trekant, vi havde lagt bag os,
hjemsøgte os nu.
Skal du have en hånd?
-Du forskrækkede mig. -Bangebuks.
-Hvad laver du? -Symbolsk renselse.
Jeg kan ikke holde ud at se på det.
Nå, du tegner også.
Grin bare, men det er hele filmen.
Så skal du ikke smide det ud.
Du har en alle tiders mulighed,
og du får ikke lov at sige nej. Jeg vil bruge magt.
Har du $18.000 med?
-Dem glemte jeg. -Du er sød, men jeg har ingen penge.
Nul og niks. Jeg har gæld. Takket være vores ven.
Jeg kommer til at knokle hele sommeren.
Så...
-Kig forbi. -Dawson Leery...
Vil du lade de småting stoppe dig? Ville Spielberg stoppe?
Så vidt jeg ved, formøblede hans ven ikke alle hans penge.
Pacey kvajede sig. Ingen benægter det.
Men det var ikke med vilje.
Det er det aldrig, Jo.
Men det sker bare hver eneste gang, og jeg gider ikke mere.
Det...
Hvad? Det hvad?
Ikke noget. Men... Visse ting forbliver de samme.
Tænk, at du holder med ham.
Jeg holder ikke med nogen, Dawson.
Jeg er vild med dit manus.
Det var ægte.
Det får alt det, vi har været igennem, til at virke umagen værd.
Hvorfor kan I ikke stikke hovederne sammen og få redet trådene ud?
Det skal ikke slutte sådan.
Jo, for jeg vil aldrig se ham igen.
Det mener du jo ikke.
-Jo. -Hvis du giver op...
-Så var det spild af tid. -Ja.
Vi kan diskutere, hvorfor den ikke bliver til noget,
men sagen er, at jeg ikke tror på den.
Det gør jeg ikke.
Historien var en hyldest til venskab.
En tid, som var ren fantasi.
Og jeg fik bildt mig selv ind, den handlede om os
og bare måtte fortælles.
Men det passer ikke.
Jeg ved heldigvis, du ikke mener det.
Du er såret, du er vred, du vil give op.
Og det er forståeligt nok,
men surt, for det får du ikke lov til.
Nu får du lov at surmule.
Men jeg kommer tilbage.
Og det bliver ikke kønt.
Der vil blive uddelt tæsk.
På gensyn, gamle ven.
Har alle forstået, hvad de skal?
Hvad med mig?
Bare jeg kan få lov at glemme sommerkurserne.
Side 12.
-Frøken Jacobs? -Nemlig.
-Den gamle? -Ja.
Hvad med hende?
Du spiller hende i stedet for at gå på pension.
Okay, jeg skal lige høre.
Jeg skal spille den lærer, som deflorerede Pacey?
Er det et problem?
-Du kan spille Eve. -Hun røg.
-Ærgerligt. -Hvem er Eve?
Det er en lang historie.
-Hvad med Pacey. -Ja.
Han kunne ikke.
Men det får jeg styr på.
-Hej, Joey. -Dougie, hvor er han?
Lillebroren? Han er...
...ude eller noget.
Du lyver. Tsk, tsk, Dougie.
Det er ikke kønt, Joey.
Hej. Kom her, Jo.
Nu forstår jeg sæbeoperaer.
De er faktisk ret gode.
Okay, din lus. Tag busker på og kom med mig.
Ja.
Det går ikke. Der kommer The Young and the Restless.
Jeg skal se, hvordan J.T. redder sit liv.
End ikke pizzaer kan lokke mig væk.
Men værsgo.
Sid ned.
Pacey...
...du er ynkelig.
Det følger ligesom med.
Hvad skal jeg gøre?
Kom med mig.
Dawson skal lave sin film for 10 dollar og en drøm.
Jeg kvajer mig bare. Det ved Dawson, det ved jeg,
og det ved du.
Jeg er en farlig mand.
Dødbringende.
Så alle er bedst tjent med, at jeg bliver her på sofaen
og ser serier.
-Pacey! -Hvad?
Hør nu her.
Jeg har brug for dig. Det har Dawson også.
Okay.
Du bliver nødt til at forstå det her.
Det bliver aldrig det samme igen.
Ikke for nogen af os.
Du må du bare acceptere.
Det gør jeg ikke.
Aldrig.
Okay.
Fint nok.
Så vær du bare munter og glad, eller hvad du nu vil.
Jeg er ligeglad.
Stik mig lige...
Afsløret.
Hvad mener du?
-Er det ham? -Ja.
Jeg siger det til din far.
Hvad? Han ved godt, vi er kærester.
Men vil han gerne vide det her? Næppe.
Jeg siger det ikke til Hetson.
Han ville have tørret gulv med dig, og nu skylder du mig en tjeneste.
Nej.
Det er en god film.
Du ville gøre filmverdenen en stor tjeneste.
Lad mig læse manusset.
-Vi har ikke tid. -Det var da ærgerligt.
Farvel.
Jeg er ikke glad for det, men jeg har ikke noget valg.
Vi tager på date.
-Hvad? -Date.
Du vil jo gerne. Men kun kaffe.
-Ingen narrestreger. -Ja.
Tak, men nej tak.
Jeg er enhver filmnørds drøm.
Ikke ham her.
Hejsa.
-Hej, skat. -Hej.
Aftensmad?
Nej tak. Jeg tager en lur inden aftenvagten.
Drøm sødt.
Jeg sagde det jo.
-Hvordan...? -Pyt med det.
Du skal bare indrømme,
du ikke kan sige nej nu.
-Hvad med skuespillere? -De øver.
De venter på, at du ringer.
Jeg er frøken Jacobs.
Hende, der forfører en ung, næsten voksen, dreng.
Men jeg har lidt bemærkninger.
Det klarer vi senere.
Er du klar til at tage arbejdshandskerne på?
Ja, du aner ikke, hvor svært det var at få fat i det her.
Det er fantastisk. Det er...
Jeg er rørt, men...
Men? Ikke noget men, Dawson.
Du skal bare skyde filmen. Ligesom du skulle til.
Og hvis du ikke tror på venskab,
så ryger du ud ad vinduet.
Det er ikke så meget det. Men...
Jeg har et arbejde.
Nej, det har du ikke. Du er fyret.
Det er min restaurant.
Jeg fyrer dig. Bum.
-Mor... -Så hør her:
Åbn champagnen,
skænk op i disse små kopper...
...og så udbringer du en skål
for at markere, optagelserne går i gang.
Nævn også dine fantastiske venner.
Og glem ikke at nævne din mor.
Hvad skal jeg sige?
Vi gør det.
Ja.
-Hvad synes du? -Giv ham lidt tid.
Han får styr på det.
Og så går han ind i butikken?
Ja.
Vi må allerede bede instruktøren gå på kompromis.
Jen, bagefter
optager vi inde i videobutikken, og vi har kun kort tid,
så de skal kunne replikkerne.
De kan dem godt, bare ikke rækkefølgen.
Uden krymmel?
Det er bare gas.
-Noget nyt om leverancen? -Den er på vej.
Er der ikke spejlæg?
-Hvad? -Vi havde en aftale.
Du kan sove her, hvis du laver mad.
Delikate, lækre
og veltilberedte måltider.
Jeg er smigret, men ikke i dag.
Jeg skal noget.
Men udstyret er klar. Du skylder dig selv
at lære at lave mad.
Tøserne er vilde med det.
Og også de der andre fyre. De er også vilde med det.
Hold da kæft, se lige der.
Vis lidt respekt.
Hun kan være mor.
Til en befrugtet ægcelle.
Og jeg ved tilfældigvis, at mødre har et godt sexliv.
Goddag. Kan vi hjælpe?
-Ja... -Cut.
-Tag badekåben af. -Helt ærligt.
Vi kan se den.
Det er som en drøm.
Kan jeg ikke bare...?
-Hvad med lidt skulder? -Nej, hud.
-Tynde stropper. -Ja.
Som det, hun ville have på, hvis ikke Pacey jr. havde klumret.
Er kjolen snart klar?
Ja, om cirka 20 minutter.
Undskyld. Kan hun ikke bare smide alt tøjet?
Bare en gang.
Så kan du få en ægte reaktion fra os.
Må jeg hive ham til side?
Det har jeg drømt om at høre dig sige.
-Hvad? -Ikke noget.
George, du fortsætter bare på samme måde.
Audrey, træk badekåben ned til lige over albuerne.
Patrick, du har en god fantasi.
Du vil få mange flere patienter
med denne gratis reklame.
Hvordan kan $200 betyde gratis?
Du får dem igen og får dit navn med i rulleteksten.
En særlig tak til dr. Elise Brisco, "den rare tandlæge."
Tandlægen, der hjælper andre.
Tænk over det.
Og se lige det smil.
Du burde ikke stå bag skranken.
Ville du gøre os den tjeneste at optræde i filmen?
Fjern klokken.
-Okay. -Super.
-Hvad? -Solen.
Audreys kjole bliver gennemsigtig.
Det ved jeg.
Du ved det?
Jeg har ventet på det hele dagen.
Er det her godt nok?
-Perfekt. -Ved hun det?
Ja. Jeg har da spurgt hende.
Hvad fanden laver ham der?
Ikke noget. Vi sætter alt på plads igen.
Du lovede også at være færdig klokken 14.
Jeg kan ikke lukke gaden af længere.
Politiet. Gudskelov.
Smid dem ud af min butik.
-Er der problemer? -Nej.
Vi er blevet længere end ventet,
og jeg sætter pris på, at vi har fået lov, men vi...
Det er fredag.
Og hvad laver folk fredag aften?
De lejer videoer.
Nemlig, og derfor de skal ud nu.
-10 minutter. -Hør lige.
Lad os gå udenfor og snakke om det.
Tak.
Hvad gør vi nu?
Vi filmer. Mens han er optaget.
-Og ellers? -Så bestikker vi ham.
Vi har ingen penge.
Nej, men vi har lækre piger.
Du laver sjov. Og så nu?
Vi skal afslutte scenen, lyset forsvinder, vi bliver smidt ud...
Hør nu lige.
Kaos forårsager gode ulykker.
Goddag, goddag, goddag.
Hvorfor filmer vi ikke?
Lyset er perfekt.
Primadonnaen er... Perfekt.
Hvad søren laver du her?
Din sexede mor gav mig et uimodståeligt tilbud.
Jeg e-mailede bare manusset til ham.
Det tog to dage at hente.
Men det er jo genialt.
Jeg sagde: "Det projekt skal Todd deltage i."
Så jeg er med og klar til at slave for dig.
Du er fotograf.
Og kameraoperatør?
Bare stik mig en kaffe.
Okay. Todd, jeg er instruktør.
Det er du nemlig, og du er pissedygtig.
Jeg klarer det.
Glem det.
Okay, hør efter. Få fart på.
Han skal lave en film,
og vi hjælper ham eller dør i forsøget.
Okay.
Hvis man spiser dampet broccoli hver dag, dør man aldrig?
Præcis.
Problemet er, at de her er enorme stykker broccoli.
Jeg skal bruge broccolini.
-Broccolini? -Nemlig.
Så af sted med dig.
I Californien er det en meget rimelig anmodning.
Nej. Det kan du godt glemme.
Jeg forstår godt dit forbehold.
Men scenen er vigtig.
Den forklarer deres dynamik.
Du kan godt glemme det, sagde jeg jo.
Hvad griner du af?
-Hun kan ikke svømme. -Ikke...?
Jeg prøver at stoppe.
Det er ikke til dig.
Hak det og server det for Todd.
Du er hans assistent.
Jeg er færdig i dag. Find en anden.
En med lavere rang.
Nej. Rejs dig op.
Der er mere besværlige divaer, som kræver vores opmærksomhed.
-Okay så! -Tak.
Okay.
Hallo, skrid!
Cut!
Super. Der var den.
En lille donation.
-Så jeg er ikke lesbisk? -Nej.
Det giver ellers mening. Hvorfor hader jeg nabopigen?
Hvorfor droppe Paris til fordel for en filmnørd?
Du er måske ikke klar.
Måske havde du en dårlig barndom og er ikke voksen endnu.
Ham bøssen må have været god til at kysse.
Du har slet ikke hørt efter.
Har du erfaring?
Ja, fra Boston.
Jeg var i lære hos en af de bedste kokke, men ikke længere.
Hvad laver du så nu?
Jeg hjælper bare en ven.
-Tak. -Ved du hvad?
Gå ingen steder. Jeg henter lige byttepenge.
-Hej. -Hej.
Du husker mig ikke?
Nej, men gid jeg gjorde.
Der er sket noget siden i morges.
Tandlægens receptionist. Undskyld.
Nej. Du kan virkelig ikke huske mig.
Fra gymnasiet?
Det er lidt af en mavepuster.
Du fulgte altid efter mig.
Det var ret kikset,
men nu er der gået fem år,
og du aner ikke, hvem jeg er.
Værsgo, Kristie.
Det var hyggeligt, Pacey.
-Kristie? -Ja.
Kristi Livingstone.
Gardinerne i køkkenet er hæslige.
Hvordan holder Gale dem ud?
Jeg skal nok melde hende til indretningspolitiet.
Hvordan har du det?
Du sidder her og holder øje med alle.
Det er dejligt at se jer alle sammen
nyde en sidste skøn dag sammen.
En sidste dag.
Det er ikke nogens sidste dag her.
Vi har alle en grund til at være her, og vi flytter kun til New York.
Vi er jo ikke...
Ved at dø.
Nemlig. Det er vi ikke.
Vi tager blot hul...
...på endnu et kapitel sammen.
Et dejligt og langt et.
Savner du stedet?
Hver eneste dag.
Fortryder jeg?
På ingen måde.
Hej.
Hej, Dawson.
-Hvordan går det? -Godt. Det går godt.
-Perfekt. -Godt.
Ikke for noget...
-Taxaen er kommet. -Nej, men I...
I er faktisk lidt i vejen.
Nå da.
Det er den perfekte afsked med vores gamle nabo.
Capesides Frank Capra? Kom her.
Farvel.
-Vi elsker jer.
-Farvel. -Farvel.
-Vi elsker jer. -Skal de ikke af sted?
Åbenbart ikke.
Farvel.
Vi vil savne jer, søde piger!
Hvad er det her?
Alt bliver mindre og mindre.
Det er der stadig, men jeg kan ikke røre ved det.
Man kalder det vist afsked.
Jeg fanger dig. Jeg fanger dig.
Selvfølgelig passer det.
Pacey Witter, kvindebedårer og verdensmand?
Okay. Det var løgn.
Men jeg har været ude at sejle og har været ejer af en BMW.
Det er den skinbarlige sandhed.
Javel. Og efter lang tids selvransagelse
er du vendt tilbage til udgangspunktet.
Jeg er ikke lige præcis der, hvor jeg startede.
-Jeg snakker jo med dig, ikke? -Jo.
Det gør du.
Eller det gjorde du.
-Nej, går du? -Beklager.
Jeg skulle være gået for længe siden...
-Ring til mig. -Må jeg det?
Det synes jeg, du skal.
Her.
Det kan jeg love dig, jeg vil.
-Farvel, Pacey. -Farvel, Kristie.
-Var det...? -Kristie Livingstone.
Og hun snakkede med dig?
Flirtede. Se, hendes nummer.
Det er jo vildt.
-Kristie er... -En metafor.
Hun repræsenterer de piger, du troede, du ikke kunne få.
Præcis.
At de normale piger, dem uden plastikoperationer...
Piger som mig, Jen, Audrey, Andie.
At vi fortalte dig, at du ikke var en taber,
betyder intet.
Jeg hørte ikke efter.
Skal jeg forklare det igen?
Jeg giver op.
Hej. Jeg skal hente noget mad. Til Potter.
-Jeg henter det. -Tak.
-Hvordan går det? -Hvordan går hvad?
Du ved godt, hvad jeg mener.
Du kan stadig nå selv at finde ud af det.
Ja, men så skal jeg tage mine ord i mig igen,
og det gør jeg ikke.
Så jeg håber, du i stedet vil give Dawson den her.
Det er ikke det hele, men jeg har kun haft en dag.
Han får resten, når jeg får skaffet dem.
Jeg håber, du vil give ham dem...
...og sige tillykke og sådan fra mig.
Det kan jeg godt.
Men nej.
For du havde ret, Pace.
Det er ikke min kamp.
Det har det aldrig været, og det bliver det aldrig.
Så efter så mange år vil du overlade os til os selv?
Jeg vil prøve.
Pas godt på dig selv.
Okay.
Vi er venner, okay?
Uanset vores kropsbehåring.
Okay?
Det er en aftale.
Og vi snakker aldrig om det igen. Okay?
Okay.
Hvorfor nævnte du det også?
Cut. Perfekt.
Tak, alle sammen, for en forrygende dag.
Den er i kassen. Vi ses i morgen.
Okay.
Tak.
Tusind tak.
Beklager, hr.
-Vanens magt. -Bare bliv.
Du reddede mig i dag.
Nemlig, lille lort.
Mine fødder er ømme.
Nu forstår du det.
Du får lyst til at undskylde over for dine folk.
Jeg vil være producer.
Var der andet, hr. Carr?
-Kald mig Todd. -Det har jeg prøvet.
Du bad mig sige hr. Carr.
Dig kan jeg lide. Du er rapkæftet.
Du er en rigtig mær, ikke?
Kaldte du mig lige luder?
Det var positivt ment.
Der er noget, du kan gøre.
Massage. Nu.
-Det er løgn. -Du vil jo gerne.
Giv stodderen her en massage.
Så kan du få lov at røre ved en rigtig instruktør.
Dawson havde ret.
Du er et arrogant svin.
Mig? Jeg bliver misforstået.
Helt ærligt, så er det bare et lotterispil.
Før eller siden er der en tøs, der finder det charmerende.
Okay.
Åh, det er godt.
Alt for godt...
...faktisk.
Det ender med, jeg inviterer dig med op på mit værelse.
Hvad siger du?
Klart.
Hej.
Hej, hvorfor er du her stadig?
Jeg ville blive og ønske dig tillykke.
Det er din skyld, det gik godt i dag.
Jeg kan takke dig for det.
Det er muligvis rigtigt,
men gem talen til Sundance. Jeg er helt færdig.
Bliv her og sov.
Og hvad skulle vi kalde det?
Livet imiterer kunsten, der imiterer livet?
Aner det ikke. Jeg er for træt.
Det er okay, hvis du ikke vil.
Det er lidt underligt.
For ikke at sige farligt.
Hvad mener du?
Det ved jeg ikke.
Hvad hvis du vågnede og var 15 igen?
Det pudsige er...
...at sådan har jeg det ikke længere.
At se dig optage scenerne i dag...
...fjernede en enorm byrde.
Ja.
Jeg ved godt, hvad du mener.
Jeg slipper for at gå i terapi.
-Det var en god dag. -Den bedste.
Hvor mange rigtig gode dage vil vi opleve?
Det ved jeg ikke.
Det er ikke til at vide.
Jeg håber, du er tæt på mig
et par af de dage.
Det gør jeg også.
Hvordan vil du beskrive din film?
Hvis nogen spurgte dig.
Jeg ville sige...
...den handler om en pige, som ønskede sig mere,
og som måtte blive voksen for at indse, hun havde alt.
Ikke dårligt.
Jeg vil ikke sove.
Hvorfor ikke?
Jeg er bange for, du forsvinder.
Luk øjnene, Dawson.
Hej.
Hvad laver du her?
Det samme som dig.
-Jeg skal mødes... -Med Joey?
Det skal jeg også.
Okay.
Joey Potter, amatørfredsmægler.
Hvor er hun?
Jeg ved det ikke, men hun kommer nok ikke.
Hun har fået den skøre idé, at vi kan finde ud af det.
Det kommer ikke til at ske.
Det sagde jeg også.
Men vi har at gøre med en, som aldrig har lyttet
til nogen af os.
Det sagde jeg også:
"Det bliver aldrig det samme."
Hun lytter ikke.
Du kender hende. Hun er så stædig.
Hvis hun ikke kommer, så smutter jeg.
Vent lige.
Du sagde nogle lede ting.
Det gjorde du også.
Ja, det gjorde jeg.
-Og jeg mente det. -Det ved jeg.
Også jeg. Hvordan kommer vi videre?
Det kan vi måske ikke.
Måske skal vi ikke komme videre, men indse,
at vi ikke kan vende tilbage,
og vi kan ikke gøre noget,
for vi er slet ikke de samme, som vi var dengang.
Vi har kun kærligheden til den samme pige til fælles.
Det er altid der, det ender, ikke?
Ja, det gør det. Og ved du hvad?
Jeg fortryder ikke et eneste øjeblik.
Sådan har du det også.
Jeg synes, vi har været heldige.
At sådan en kvinde
ville bruge tid på os.
Det giver mening.
-Hvad? -At det ikke lykkedes for os.
Vi ville kun have hende.
Så meget, at det ødelagde vores venskab.
Og hun ønskede bare, at vi blev venner igen.
Okay, jeg lover, jeg kun spørger denne ene gang.
Kan vi det?
Blive venner igen?
Alt er muligt.
Fair nok. Her, det er til dig.
Hvad er det?
Jeg tillod mig at opsøge
lokale forretningsdrivende og bede dem investere i filmen.
De var meget opsatte, men der var en tandlæge,
som tror, hun er skuespiller,
så hende må du finde en lille rolle til.
Så er du advaret.
Tak.
Det var så lidt.
Cut!
Jeg var engang bange for så mange ting.
Den er i kassen!
At jeg ikke ville blive voksen og hænge fast det samme sted.
At jeg ikke ville kunne gribe ud efter mine drømme.
Men det er sandt nok.
Tiden spiller en et puds.
Man drømmer, og pludselig er drømmen blevet til virkelighed.
Nu, hvor den lille, bange pige ikke er hos mig hele tiden,
savner jeg hende.
Jeg vil sige noget til hende.
At hun skal slappe af, tage det roligt.
At det hele nok skal gå.
At møde mennesker, som kan lide en,
forstår en og accepterer en...
Det sker sjældnere og sjældnere.
Jen, Jack, Audrey, Andie, Pacey og Dawson.
De har været med til at forme mig,
og de er altid hos mig.
Og som historien omskrives i det små for hver dag,
vokser min kærlighed.
For sandheden er, at det var den bedste tid.
Der blev begået fejl, knust hjerter, lært lektier,
men nu er alt det kun dejlige minder.
Hvordan sker det?
Hvorfor glemmer vi det dårlige og idealiserer det gode?
Måske har vi behov for at tro på, vores tid sammen betød noget.
At vi var der for hinanden, da vi tog form.
I den del af vores liv, vi aldrig glemmer.
Det følgende er måske upræcist...
...men sådan her føltes det.
Undertekst oversat af: Jens Kristiansen