Det er sant som de sier.
Tiden spiller oss et puss.
Minnet er en upålitelig forteller.
Historien skrives om hver eneste dag.
Det var ikke akkurat sånn det skjedde, men det var slik det føltes.
Sommeren tok oss hjem, og øyeblikkelig-
-gikk vi inn i våre roller i det altfor velkjente scenariet.
Pacey hadde falt i unåde, Dawsons drømmer var knust,-
-og jeg havnet midt i det, som vanlig.
Trekanten vi hadde prøvd å legge død,-
-hjemsøkte oss.
Trenger du hjelp?
-Du skremte meg. -Pyse.
-Hva gjør du? -Det kalles symbolsk renselse.
Jeg hater disse tingene. De håner meg.
Jeg trodde jeg var kunstner.
Bare le, men det er en hel film, bilde for bilde.
Ikke kast det. Du vil trenge det.
Du har sjansen til å gjøre noe stort,-
-og jeg lar deg ikke trekke deg. Jeg kan bruke makt.
Har du med deg 18 000 dollar?
-Nei, det glemte jeg. -Jo, du er søt.
Jeg setter pris på det, men jeg er blakk.
Jeg står i gjeld takket være vår venn.
Jeg må jobbe doble skift i sommer for å betale ned.
Så...
-...stikk innom og si hei. -Dawson Leery...
...lar du filleting stå i veien for deg?
Hadde de stoppet Spielberg?
Det står ingenting om at hans venn ødslet bort pengene hans.
Pacey rotet det til. Ingen nekter på det.
Men det var ikke tilsiktet.
Det er det aldri.
Men det skjer hver eneste gang, jeg trenger det ikke lenger.
Det er...
Det er hva da?
Ingenting. Det er bare...
Noe endrer seg aldri.
Utrolig at du tar hans side.
Jeg tar ingens side, Dawson.
Jeg elsket manuset ditt.
Det var ekte.
Det gjør alt vi har vært gjennom verdt det.
Kan ikke du og Pacey finne ut av dette?
Det må ikke ende slik.
Det må det, fordi jeg vil aldri se ham igjen.
Det mener du ikke.
-Joda. -Hvis du gir opp, har du ingenting...
-...og alt var bortkastet. -Det var bortkastet.
Vi kan snakke i timevis om hvorfor det er umulig å lage filmen,-
-men jeg har mistet troen på den.
Jeg har det.
Manuset var en feiring av et vennskap,-
-en epoke som sikkert bare fantes i hodet mitt,-
-og jeg lurte meg selv til å tro at det var en historie om oss-
-og at den måtte fortelles.
Det tror jeg ikke lenger.
Jeg vet at du ikke mener det.
Du er såret, du er sint, du vil gi opp,-
-og det er helt forståelig,-
-men det suger å være deg, fordi jeg lar deg ikke gi opp.
Jeg skal la deg surmule akkurat nå.
Men jeg kommer tilbake.
Og det blir ikke pent, det lover jeg.
Noen vil bli sparket i ræva.
Ha det, gamle kompis.
-Har alle forstått oppgaven sin? -Hva kan jeg gjøre?
Alt for å distrahere meg fra sommerskolens kjedsomhet.
Side tolv.
-Miss Jacobs? -Det stemmer.
-Den gamle røya. -Henne.
-Hva da? -Vel...
Du må bringe hennes liv til skjermen.
Vent litt. La meg får klarhet her.
Du vil at jeg skal spille læreren som stjal Paceys delikate blomst?
Har du et problem med det?
-Du kan spille Eve. -Eve ble ikke med.
-Det er synd. -Hvem er Eve?
Lang historie. Tvetydig slutt.
-Hva med Pacey? -Å, ja.
Han kunne ikke komme.
Men slapp av. Jeg tar meg av det.
-Hei, Joey. -Dougie, hvor er han?
Lillebroren? Han er-
-ute eller noe.
Løgner. Kom igjen, Dougie.
Jeg advarer deg. Det er stygt.
Hei. Jo, kom hit.
Jeg begynner endelig å forstå såpeoperaer.
De er ganske bra.
Ta på deg buksene. Du blir med meg.
Ja.
Det kan jeg ikke. The Young and the Restless starter snart.
Jeg må finne ut hva som skjer med JT, Colleen ville drepe ham.
Det kan jeg ikke gå glipp av.
Men bare sett deg. Vi har chips.
Pacey...
...dette er patetisk.
Det hører med til historien.
Hva skal jeg gjøre med det?
Du skal bli med meg.
Vi må finne ut hvordan vi lager Dawsons film med ti dollar og en drøm.
Jeg hadde ødelagt alt, og Dawson vet det, jeg vet det,-
-og du vet det.
Jeg er en farlig mann,-
-et dødelig våpen,-
-så det er bedre om jeg ligger på sofaen-
-og ser på seriene mine.
-Pacey! -Hva?
Hør her.
Jeg trenger deg.
Dawson trenger deg.
Ok.
Dette er det viktigste du må få inn i skallen.
Ting blir aldri det samme mellom meg og Dawson.
Eller noen av oss.
Det må du bare akseptere.
Jeg gjør ikke det.
Og det vil jeg aldri.
Ok.
Det er greit.
Vær glad og fornøyelig og alt annet du vil være.
Jeg bryr meg ikke.
Før du drar...
Du er tatt på fersken.
Hva snakker du om?
-Er dette han? -Det er ham.
Jeg må si det til faren din.
Si hva da? Han vet at vi er sammen.
Hadde han likt å høre om dette? Nei.
Jeg skal ikke si noe til Hetson.
Da hadde han vasket gulvet med rumpa di,-
-men nå skylder du meg en tjeneste.
Nei.
Du forstår ikke. Det er en bra film.
Du gjør de uavhengige filmers verden en stor tjeneste.
Jeg vet ikke. Få lese manuset.
-Vi har ikke tid. -Da blir det ikke noe av det.
Ha det.
Jeg ville ikke gjøre dette, men jeg har ikke annet valg.
Vi drar på date.
-Hva? -Vi drar på date.
Er det ikke det du vil? Men bare kaffe, ok?
-Ikke noe tull. -Ja.
Takk, men jeg er ikke interessert.
Hva mener du? Jeg er en filmnerds drøm.
Ikke denne filmnerden.
Hvordan går det?
-Hei, skatt. -Hei.
Skal jeg lage middag?
Nei takk. Jeg skal sove litt før middagsskiftet.
Sov godt.
Jeg er tilbake.
-Hvordan...? -Ikke tenk på det.
Bare innrøm, her og nå, en gang for alle,-
-at du ikke har noen unnskyldninger.
-Hva med skuespillere? -De pugger replikker.
Venter på en telefon fra regissøren.
Jeg spiller Miss Jacobs.
Kvinnen som forfører en ung gutt som skal bli mann.
Jeg har noen notater.
Det diskuterer vi senere.
Er du klar til å ta av deg kjolen og ta ansvar?
Du aner ikke hva jeg gjorde for å få tak i dette.
Det er fantastisk. Og dette er...
Jeg er rørt, men...
Men? Nei. Det er ingen men.
Bare film. Som du skulle gjøre i forrige uke.
Hvis du sier at du ikke tror på vennskap,-
-så kaster jeg deg ut vinduet.
Nei, det er ikke det.
Jeg må jobbe.
Nei, det må du ikke. Du har sparken.
-Hva -Det er min restaurant.
Du har sparken. Vedtatt.
-Mamma... -Dette skal du gjøre:
Du skal åpne champagnen,-
-hell den i disse koppene, fordi jeg fant ikke annet,-
-så skal du skåle-
-for produksjonen av din nye film.
Jeg hadde nevnt vennene dine, som er ganske fantastiske,-
-og ikke glem moren din.
Hva kan jeg si?
Vi kjører på.
Ja.
-Hva synes vi? -Vi gir ham fem minutter...
...til å få sykkelgreia riktig.
Så går han inn i videobutikken?
Ja. Jeg antar det.
Ingenting som å be regissøren om å endre første opptak.
Jen, rett etter dette,-
-filmer vi inne i butikken, og vi har begrenset med tid,-
-så si at de kan replikkene sine.
De kan replikkene, men ikke rekkefølgen.
Ikke noe strø? Jeg tuller.
-Noe nytt om spesialleveringen? -På vei.
Hvorfor lukter jeg ikke egg florentine?
-Unnskyld? -Vi hadde en avtale.
Du sover på sofaen, du lager mat for meg.
Omstendelige, nydelige,-
-profesjonelt tilberedte måltider.
Jeg er smigret over troen på matlagingen, men ikke i dag.
Jeg har andre ting å gjøre.
Jeg lot tilbehøret stå ute. Du, som en moderne ungkar,-
-må utvikle grunnleggende kokkekunnskaper.
Damer elsker sånt.
Og de andre også. De liker det.
Se på det.
Vis litt respekt.
Hun er gammel nok til å være noens mor.
Ja, til en zygote.
Dessuten har jeg hørt at mødre har gode sexliv.
Kan vi hjelpe deg?
-Ja... -Kutt.
-Du må ta av badekåpen. -Du tuller.
Vi ser den godt.
Dette er drømmedagen min.
Hva om jeg bare...
-...viste litt skulder? -Jeg trenger hud.
-Du trenger stropper. -Hun har rett.
Vi må bruke det hun ville hatt på hvis Pacey Jr. ikke hadde sølt på henne.
Vet vi når kjolen er klar?
Ja. Sentrifugering. Det tar 20 minutter.
Er det et scenario hvor hun kunne ta av seg klærne?
I bare ett opptak?
Da kan jeg gi dere en egnet reaksjon på kamera...
Kan jeg få fem minutter med ham?
Du vet ikke hvor lenge jeg har drømt om å høre det.
-Hva? -Ingenting.
Fortsett med det du gjør.
Vi går nærmere. Senk badekåpen til like under albuene.
Patrick, du kan se for deg resten.
Tenk på hvor mange pasienter du ville få om du grep denne sjansen til gratis PR.
Hvis jeg må gi deg 200 dollar, er det gratis da?
Dette får du tilbake med en kredittlinje i filmen.
En ekstra takk til dr. Elise Brisco, "den vennlige tannlegen".
Tannlegen som bryr seg om andres drømmer.
Tenk på det.
Og se på det smilet.
Det er kriminelt å holde deg her.
Kan du gjøre en liten opptreden i filmen?
-Dawson... -Fjern bjellen.
-Ja, gjort. -Supert.
-Hva? -Med lyset gjennom vinduet...
...vil vi se gjennom Audreys kjole.
Jeg vet det.
-Du vet det? -Ja.
Jeg har ventet på effekten, derfor ventet jeg med opptaket.
Vil dette fungere eller hva?
-Det er perfekt. -Vet hun det?
Selvfølgelig. Jeg gjør det ikke uten å spørre.
Hva gjør dette barnet i butikken min?
Ingenting. Vi setter alt på pass som vi fant det.
Du sa også at dere skulle være ute før kl. 14.00.
Jeg kan ikke sperre av gata lenger.
-Den er nesten 17. -Takk og lov, politiet.
Få disse barna ut av butikken.
-Har vi et problem her? -Nei. Det er ikke noe problem.
Jeg forstår at vi har holdt på lenger enn ventet,-
-og jeg setter pris på at vi får være her, men vi trenger bare...
Det er fredag.
Vet du hva folk gjør på fredager?
-Leier filmer. -Ja. Derfor vil jeg ha dem ut herfra.
-Vi trenger ti minutter. -Vet du hva?
Kan vi snakke om dette utenfor?
Takk.
Hva gjør vi nå?
Vi filmer. Raskt. Mens Doug distraherer ham.
-Og hvis det ikke fungerer? -Bestikkelser.
Vi har ikke penger.
Vi har pene damer, og det er valuta i mange land.
Tuller du i en tid som dette?
Scenen er ikke ferdig, vi mister lyset og stedet...
Hei.
Uten kaos, er det ingen gode ulykker.
Hallo.
Hvorfor filmer vi ikke, Leery?
Lyset er perfekt.
Damen er... Perfekt.
Hva gjør du her?
Den sexy moren din ga meg et tilbud jeg ikke kunne si nei til.
Jeg sendte ham manuset ditt.
Det tok meg to dager å laste det ned.
Da jeg fikk det, sa jeg: "Glimrende."
"Dette er et prosjekt som Todd må være involvert i."
Jeg er klar til å jobbe med det du trenger hjelp til.
-Jeg trenger en DP. -Greit.
-Og en kameramann? -Greit.
Gi meg en espresso, jeg er klar.
Greit. Jeg er regissøren nå.
Det er du, og du er flink.
-Jeg går. -Joey, kan jeg...?
Ikke tenk tanken engang.
Hør her, folkens. Sett i gang.
Han har en film å lage,-
-og vi skal lage den eller dø i forsøket.
La meg få klarhet her.
Du dør ikke hvis du spiser dampet brokkoli hver dag?
Nettopp.
Problemet er at brokkolibitene er enorme.
Jeg er mer ute etter en brokkolini.
-En brokkoloni? -Nettopp.
Da må du gå.
I California er dette en rimelig forespørsel.
Aldri i livet. Det skjer ikke.
Jeg forstår at du er tilbakeholden.
Det er et definerende øyeblikk.
For alle. Det forklarer dynamikken.
Det skjer ikke.
Hva er så morsomt?
-Hun kan ikke å svømme. -Hun...?
Nei takk. Jeg prøver å slutte.
Det skal ikke spises.
Du må kutte det opp og servere til Todd.
-Du er hans personlige assistent. -Kan ingen andre gjøre det?
Noen som ikke står på rollelisten?
Nei. Kom igjen.
Det finnes verre divaer som krever vår oppmerksomhet.
-Greit! -Takk.
Ok.
Hei, ut herfra!
Og kutt!
Supert! Vi har det!
Bare en liten donasjon.
-Vet du at jeg ikke er lesbisk? -Ja, jeg vet det.
Det hadde forklart mye.
Hvorfor hater jeg nabojenta sånn da?
Ville jeg ha hengt med en filmnerd i stedet for å dra til Frankrike?
Du er ikke klar for Frankrike.
Kanskje hadde du en fæl barndom og må bli mer moden.
Han må ha vært en god kysser, han homofile.
Du har ikke hørt noe som helst.
Har du jobbet i restaurant før?
Jeg jobbet på et kjøkken i Boston.
Jeg studerte under en flink kokk, men nå gjør jeg dette.
Og hva er det?
Jeg hjelper en venn.
-Takk. -Vet du hva?
Ikke gå. Jeg kommer tilbake med vekslepengene.
-Hei. -Hei.
Du husker ikke meg?
Nei, men jeg skulle ønske det.
Du har endret salgstalen siden i morges.
Resepsjonisten hos tannlegen. Beklager.
Nei. Du husker meg virkelig ikke.
Kom igjen. Fra skolen?
Det er et slag mot egoet mitt.
Du fulgte etter meg overalt.
Det var ganske patetisk,-
-men her er vi nå, fem år senere,-
-og du vet ikke hvem jeg er.
Vær så god, Kristie.
Hyggelig å se deg, Pacey.
-Kristie? -Ja.
-Kristie Livingstone. -Kristie!
Gardinene på kjøkkenet er stygge.
Jeg vet ikke hvordan Gail kan se på dem.
Jeg skal varsle interiørpolitiet.
Hvordan har du det?
Du sitter her og følger med.
Det er fint å se dere sammen igjen-
-og at dere har en siste morsom dag i Capeside.
En siste dag. Vær så snill.
Dette blir ingens siste dag i Capeside.
Vi har alle våre grunner til å komme tilbake,-
-og vi skal bare til New York.
Vi skal ikke...
Dø.
Det stemmer. Vi skal ikke det.
Vi starter bare-
-et nytt kapittel i livet vårt sammen.
Et veldig langt et.
Savner du dette stedet?
Hver dag.
Angrer jeg på at jeg dro?
Aldri.
Hei.
Hei, Dawson.
-Hvordan går det? -Vi har det bra.
-Kunne ikke ha vært bedre. -Bra.
Jeg vil ikke forstyrre...
-Drosjen er her. -Nei, dere sitter...
Dere sitter midt i opptaket mitt.
Å, vel.
Det finnes ingen bedre måte å ta farvel med naboen på.
Capesides Frank Capra? Nei. Kom hit.
Ha det.
-Vi elsker dere. -Ha det..
-Ha det. -Ha det.
-Vi elsker dere. -De drar aldri, gjør de vel?
-Nei. -Ha det!
Ha det.
Savner dere!
Hva slags følelse er dette?
Det føles som om alt blir mindre og mindre.
Det er der fremdeles, men jeg kan ikke ta på det.
Det kalles farvel.
Jeg skal ta deg.
Jeg sier sannheten. Hvorfor skulle jeg lyve?
Pacey Witter, byens kjekking?
Jeg hadde løyet om det.
Men jeg seilte i Karibien, og jeg eide en BMW en stund.
Det er sant.
Og nå, etter mye sjelegransking,-
-har du kommet tilbake til der du startet.
Jeg er ikke helt hvor jeg startet.
-Jeg snakker jo til deg. -Ja.
Ja, du gjør det.
Eller, du gjorde det.
-Skal du dra? -Jeg er lei for det.
Jeg burde ha dratt for lenge siden, men...
-Du kan ringe meg. -Seriøst?
Du bør ringe meg.
Her.
Det skal jeg.
-Ha det, Pacey. -Ha det, Kristie.
-Var ikke det...? -Kristie Livingstone, ja.
-Som snakket til deg? -Snakket til meg.
Flørtet med meg. Jeg fikk nummeret.
Du vet hva dette betyr?
-Kristie, hun er som... -En metafor.
Hun er alle jenter du trodde du ikke fikk fordi du var en taper.
Nettopp.
Og at alle de normale jentene som ikke er operert...
Jenter som meg og Jen og Audrey og Andie...
Det at vi har brukt fem år på å si at du ikke er en taper,-
-det betyr ingenting for deg.
Du mistet meg i midten.
Skal jeg forklare metaforen igjen?
Hva sier jeg?
Jeg skal hente en bestilling. Navnet er Potter.
-Det stemmer. Straks klar. -Takk.
-Hvordan går det? -Hvordan går det med hva?
Du vet hva jeg snakker om.
Det er ikke for sent for deg å finne ut av det.
Men da må jeg spise alt jeg sa til deg her om dagen-
-og faktisk tro på dem.
Jeg håpet at du kunne ta med dette til Dawson.
Det er alt jeg kunne skaffe på én dag.
Jeg skaffer resten når jeg kan.
Jeg håpet at du kunne gi ham det og så-
-si at jeg sa gratulerer og sånn.
Det kan jeg gjøre.
Men jeg gjør det ikke.
Fordi vet du hva, du hadde rett.
Dette er ikke min kamp.
Det har det aldri vært,-
-og det blir det aldri.
Skal du la oss begge være?
Jeg skal prøve.
Ta være på deg selv.
Ok.
Vi er venner, ok?
Samme hvor mye kroppshår vi får.
Avtale?
Avtale.
Og vi snakker ikke om dette igjen. Avtale?
Den er grei.
Hvorfor måtte du ta det opp?
Og kutt. Perfekt.
Tusen takk for en fantastisk dag én.
Vi sees i morgen.
Ok.
Hei, takk.
Tusen takk.
Beklager, sir.
-Gammel vane. -Nei, bli.
Bli. Du reddet meg i dag.
Det stemmer.
Hundene mine bjeffer.
Føler du for småfolket?
Får du lyst til å be om unnskyldning til arbeiderne du kjefter på?
Jeg får lyst til å produsere.
Kan jeg gjøre noe annet for deg?
-Ja, kall meg Todd. -Det har jeg prøvd.
Jeg måtte kalle deg Mr. Carr.
Jeg liker deg. Du har gnist. Du er litt av ei tøyte, eller hva?
Kalte du meg nettopp en hore?
Jeg mente det positivt.
Det er noe du kan gjøre for meg.
Ryggmassasje. Nå.
-Nå tuller du. -Du vet at du har lyst.
Gi meg en massasje.
Finn ut hvordan det er å legge hendene på en ekte regissør.
Dawson hadde rett.
Du er en arrogant drittsekk.
Jeg? Jeg er misforstått.
Det handler bare om tall.
Til slutt vil en dame synes det er sjarmerende.
Ok.
Å, det føles bra.
For bra,-
-faktisk.
Det kan få en mann til å invitere en dame opp på rommet sitt.
Hva sier du?
Absolutt.
Hei.
Hva gjør du her?
Jeg ville vente og gratulere deg.
Hvis noen var bra, så var det på grunn av deg.
Jeg må takke deg for dette.
Det er kanskje sant,-
-men spar pratet til Sundance. Jeg er utslitt.
Bli her i natt.
Hva skal vi kalle det?
Livet som imiterer kunst som imiterer livet?
Jeg er for sliten til å finne ut av det. Jeg forstår det om du ikke vil.
Det er litt rart.
For ikke å nevne litt farlig.
Hva mener du?
Jeg vet ikke.
Hva om du våknet og var 15 igjen?
Det rare er at...
...jeg ikke føler det slik lenger.
Å se deg filme de scenene i dag, det var som om-
-en byrde var fjernet.
Ja.
Jeg vet hva du mener.
Jeg sparer mye penger på terapi med denne filmen.
-I dag var en fin dag. -Den beste.
Hvor mange supre dager vil vi ha i livet vårt?
Jeg vet ikke.
Hvem vet hvor mange man får.
Når de kommer, håper jeg du er i nærheten,-
-i det minste på noen av dem.
Jeg også.
Hvordan vil du beskrive filmen din?
Hva hadde du sagt om noen spurte?
Jeg hadde sagt...
...at den handler om en jente som ville ha mer enn hun hadde,-
-som måtte bli voksen for å innse at hun hadde alt hun ønsket seg.
Det liker jeg.
Jeg vil ikke lukke øynene.
Hvorfor ikke?
Du kan være borte når jeg åpner dem.
Lukk øynene, Dawson.
Hei.
Hva gjør du her?
Det samme som deg.
-Jeg kom for å... -Treffe Joey?
Ja, jeg også.
Jeg forstår.
Joey Potter, fredsforhandler.
Hvor er hun?
Jeg vet ikke, men jeg tror ikke hun kommer.
Hun tror at vi kan løse dette.
Vel, det skjer ikke.
Det var det jeg sa til henne.
Men vi snakker om en som ikke har hørt på noe-
-du eller jeg har sagt.
Jeg sa: "Hør her, Jo,-
-det blir aldri det samme mellom meg og Dawson".
Hun hører ikke på meg. Du kjenner henne. Hun er sta.
Hvis hun ikke kommer, så drar jeg. Jeg har en avtale.
Vent litt.
Du sa noen ekle ting her om dagen.
Det gjorde du også.
Ja, jeg gjorde det.
-Jeg mente det, 100 prosent. -Jeg vet.
Jeg også. Jeg vet ikke hvordan vi glemmer det.
Kanskje gjør vi ikke det.
Kanskje det er poenget, at vi innser-
-at vi ikke kan gå tilbake til slik det var,-
-og vi kan ikke gjøre noe med det,-
-fordi de vi er nå, er så forskjellige fra de vi pleide å være.
Det vi har felles, er at vi elsker samme jente.
Det dreier seg alltid om det, eller hva?
Ja, det gjør det, og vet du hva?
Jeg angrer ikke på ett sekund sammen med henne.
Det gjør nok ikke du heller.
Jeg ser på oss som heldige.
At en jente som henne-
-gir oss oppmerksomhet.
Det er logisk.
-Hva da? -Hvorfor det ikke fungerte.
Vi ville bare ha henne.
Så mye at det ødela vennskapet vårt.
Hun ville bare at vi skulle bli venner igjen.
Jeg spør bare én gang om dette.
Er det mulig?
Kan vi bli venner igjen?
Alt er mulig.
Greit nok. Dette er til deg.
Hva er det?
Jeg tok meg den frihet å gå-
-til flere forretningsmenn og be dem om en investering i en ung regissør.
De var veldig mottakelige, men det var en tannlege,-
-og jeg vet ikke hvorfor, hun tror hun er skuespiller,-
-så du må kanskje gi henne en rolle.
Jeg advarer deg bare.
Takk.
Ikke tenk på det.
Kutt!
Jeg pleide å være redd for så mye.
Da er vi ferdige!
At jeg aldri ble voksen,-
-at jeg ble fanget på samme sted i evigheten,-
-at mine drømmer ikke ville gå i oppfyllelse.
Men det er sant det de sier.
Tiden spiller oss et puss.
En dag drømmer du, neste dag har drømmen blitt virkelighet.
Nå som den redde lille jenta ikke følger etter meg overalt,
-savner jeg henne.
Det er ting jeg vil fortelle henne.
Slapp av, ta det med ro,-
-alt ordner seg.
Hun skal vite at å treffe andre som liker deg,-
-som forstår deg, som aksepterer deg,-
-vil skje sjeldnere og sjeldnere.
Jen, Jack, Audrey, Andie, Pacey og Dawson,-
-de som har bidratt til den jeg er,-
-de er alltid med meg.
Og mens historien skrives om hver eneste dag,-
-så vokser min kjærlighet for dem.
Sannheten er at vi hadde det moro.
Feil ble begått, hjerter ble knust, lærepenger gitt,-
-men nå har alt det blitt til gode minner.
Hvordan skjer det?
Hvorfor glemmer vi det dårlige og romantiserer det bra?
Kanskje vi må tro at tiden vi hadde sammen betydde noe,-
-at vi var der for hverandre i en tid som definerte oss alle,-
-en tid vi aldri glemmer.
Det var ikke akkurat slik det skjedde...
Men det var slik det føltes.
Undertekst oversatt av: Mari Hegstad Rowland