Spørsmålene er fortsatt ubesvart:
Var det økonomisk? Sosialt? Kulturelt?
Eller er dette slik folk er?
Hva fikk noen til å gjøre noe mens andre ikke gjorde noe?
Bra, mr Bowden.
Bra det var noen 6-ere, inklusive mr Bowden, naturligvis.
JØDER, POLAKKER
Dermed slutter vi Holocaust-uken.
Vil dere vite mer er Santo Donato-biblioteket rikholdig.
HITLERS HÅNDLANGERE
Becky Trask liker deg.
EN MÅNED SENERE
- Du vet hvem jeg mener? - Ja.
- Jeg skal tenke over det. - Nei, bare gjør det!
- Får jeg låne mattenotatene dine? - Visste jeg det ikke!
- Jeg tar dem med i morgen. - Be med Becky ut.
- Hva skal du etter skolen? - Masse.
INGEN PENGEINNSAMLERE INGEN SELGERE
Ålreit, jeg kommer.
Herregud!
Ja?
Hva vil du?
- Jeg kjøper ikke noe. - Jeg har avisen din.
- Jeg skal ikke selge noe. - Hva vil du?
- Jeg vil gjerne snakke med deg. - Snakke?
Jeg har ikke noe å snakke med deg om, gutt. Adjø.
Bergen-Belsen, januar til juni 43.
Auschwitz, juni 43 til juni 44.
Etterpå til Patin, og der forsvant du.
Men i 1965 ble du observert i Vest-Berlin.
Hør nå, gutt. Denne leken har jeg ikke tid til.
- Forsvinn før jeg ringer politiet. - Bare ring.
De vil sikkert treffe deg.
- Hvem er du? - Jeg heter Todd Bowden.
Jeg vil bare snakke med deg. Får jeg komme inn litt?
Vær så snill, mr Dussander?
Alt det bare fordi du så en gammel mann med regnfrakk og paraply?
Det var ikke så lett. Bildene er minst 40 år gamle.
Men de liknet dem jeg selv tok.
- Tok du bilder av meg? - Ja. Men det var ikke nok.
Jeg trengte bevis. Jeg tok fingeravtrykket ditt fra postkassen.
Det var ikke så lett. Jeg måtte tre ganger til leketøybutikken.
- Jeg ventet til du gikk på kino. - Du tok fingeravtrykk.
Du fotograferte meg. Hva mer?
Jeg hadde fingeravtrykket ditt fra israelernes etterlysning.
Alt fins på databasen på universitetet i Irvine.
Er du frisk?
- Kan jeg by deg en drink? - Har du melk?
- Vet foreldrene dine om dette? - Tror du jeg er gæren?
Det kreves åtte gode avtrykk før retten godtar dem.
Det er lett å få tak i et par, men åtte er tøft.
Det høres spennende ut, men du har nok kastet bort tiden.
Jeg fant 14 gode avtrykk.
Det du har gjort, gutt Du skjønner det tydeligvis ikke.
- Du har brutt loven. - Som trykkammerforsøkene?
- Det var kriminelt. - Nå ringer jeg politiet!
Foreldrene dine gir deg bank.
- De tror ikke på vold. - Det burde de! Nå ringer jeg.
Mitt navn er Benker.
Arthur Benker.
Jeg er amerikaner. Jeg ble statsborger i 1955.
Jeg har stemmerett.
Du har ingen rett til å komme her med løgnene dine.
Jeg har fingeravtrykkene dine. Jeg har bildene av deg.
Jeg skal nok sørge for at de kommer til de rette.
Dette er ufattelig.
Hva vil du?
- Jeg vil høre om det. - Om hva?
Historiene. Alt.
Alt hva?
Alt det de ikke tør vise oss på skolen.
Du var der. Du gjorde de tingene.
Ingen kan fortelle det bedre. Det er alt jeg er ute etter.
Så lar jeg deg være i fred. Bare så du vet det
Alt det jeg har på deg, -
- fingeravtrykkene, etterlysningen, fotografiene, -
- oppbevares et sikkert sted. Skjer det meg noe, blir de funnet.
Hvorfor skulle jeg gjøre dette?
Fordi du la på røret.
Å dømme etter denne første prøven -
- gikk vi litt for fort over første kapittel.
Rekk opp hånden hvis du tror du vet hva sosiologi er.
Det tenkte jeg. Da går vi til andre kapittel.
EN MÅNED SENERE
Da de kom inn i gasskammeret, hvor langt tid tok det? Et minutt?
Nei. Med blåsyren tok det 15 minutter.
Kullosen kunne ta en time eller mer.
Hva skjedde med dem? Helt nøyaktig?
Det var noe svineri. De mistet kontroll over kroppen.
De kastet opp, pisset og gjorde på seg.
Selv om gassen kom inn gjennom ventilasjonsristene i taket-
- klatret de opp på hverandre -
- og prøvde desperat å nå den friske luften som ikke var der.
- De døde i hauger de selv dannet. - Hvor var barna?
På bonn.
Var det noensinne noen som overlevde?
En gang virket ikke gassen.
Rørene lekket så kullosen ble spedd opp med surstoff.
Det var horribelt. Etter en time beveget de seg.
Tumlet rundt som fylliker med glassaktige øyne.
Hva gjorde du?
Jeg beordret mer gass, for jeg visste ikke om lekkasjen.
Snart begynte de å vri seg. Som om de danset.
Noen falt på kne og lo med skingrende hyl.
Til og med vaktene ble redde.
De døde ikke. Etter to timer sendte jeg inn fem mann med geværer.
Det begynner å bli mørkt. Moren din blir nervøs.
Jeg må gå. Jeg kommer i morgen og hører slutten.
Slutten?
Slutten
Todd, er du våken? Joey står og venter.
- Si jeg kommer. - Jeg trodde du var oppe.
- Todd? - Jeg må ha sovnet igjen.
Jeg har et møte i kveld klokka sju. Det står kylling i kjøleskapet.
- Jeg spiser hos mr Denker. - Skal dere se på TV?
Mor, jeg leser for ham. Ikke vær så bekymret.
Du må be ham hjem så far og jeg kan treffe ham.
Så sa konstabelen:
"Mr Denker, kan du ikke se veien, bør du ikke kjøre bil."
"Hvor mange fingrer har jeg her?"
Jeg svarte: "La meg gjette."
."En?"
Da sluttet min bilkjøring i USA. Nå tar jeg bussen.
Nå bruker jeg jo rullestol, men synet mitt er ikke som det var.
Det er en hvithale-bukk.
- Et minne fra vår tid i Carolina. - Dick felte den for sju år siden.
Barnebarnet ditt har ikke fortalt at familien hans er jegere.
- Todd liker ikke våpen. - Han er god til andre ting.
- Baseball er saken for ham. - Arthur, kan jeg by deg en sigar?
Jeg tar meg en sigarett. Hvor ble de av?
La meg hjelpe deg.
Din gjestfrihet overvelder meg. Takk for en sjarmerende kveld.
Arthur, får jeg stille deg et personlig spørsmål?
Hva gjorde du under krigen?
Jeg var i reservetroppene. Det var de fleste unge menn, Victor.
Synet mitt holdt meg heldigvis fra fronten.
Det meste av krigen vasket jeg sengeklær og sykepleieruniformer.
Du er så stille i kveld.
Unnskyld. Jeg har hørt alle historiene før.
- Todd! - Han er ærlig. Gutter er det.
Man kan ikke alltid være det når man blir voksen.
Det minner meg
Det var mitt første år på universitetet. Jeg og de andre
Folkene mine skjøt dem i hodet. Men det var så mange.
Det kunne være to, tre lik i hver ovn. De ble malt til fin aske.
Hele byen ble utryddet.
Men det var ikke nok for Himmler. Et dystert år.
Alle jødene i Kiev ble beordret til Babi Jar-kløften.
Husk at 20-årene var en elendig tid for Tyskland.
Versailles-traktaten hadde lammet oss
De prøvde å gjemme seg
Men vi fant dem. Ved hundenes hjelp eller med røyk og ild.
Vi marsjerte dem ut til en stor grav.
Det å skyte noen var ikke drap lenger.
Drapene var ikke døden lenger.
Jeg glemmer aldri lyden fra den kvelden.
Det lå så mange oppå hverandre.
Etter noen timer begynte likene å falle sammen.
Et hode falt bakover.
En arm sank ned.
Det var som vind i tørt løv.
Hva følte du?
Det var noe som måtte gjøres.
Døren var blitt åpnet og kunne ikke lukkes igjen. Det var slutt.
Du forstår ikke.
Kom igjen, Todd!
Takk for i dag. l dusjen med dere.
- Hvor har du vært? - Hva mener du?
Hvis du ringte tilbake, hadde du visst at det er fest på lørdag.
- Jeg har vært opptatt. - Ingen tid til bestevennen?
- Jeg har lest så mye. - Blir du med?
- Vet ikke om jeg får låne bilen. - Jeg vet en du kan sitte på med.
Jeg er blitt medlem!
Millionærenes golfklubb. Mitt livs største ønske.
Konstabel, si meg, er dette bussen til klubben?
Her er den.
- Er det ikke bussen til klubben? - Fin sans for humor.
- Våkne opp. - Jeg dreper deg!
Jeg trodde du var død.
Det er lørdag i dag. Kommer du på lørdager også?
Jeg har noe til deg. Vil du ikke åpne?
Vent litt. Jeg trekker for gardinene.
- Hvorfor det? - For sikkerhets skyld.
- Lukk den opp selv, du. - Slapp av. Du åpner.
Du har pakket den inn selv, hva?
- God jul. - Bevare meg vel.
- Hvor har du den fra? - Ser ekte ut, hva?
"E.F. Montgomery Kostymer, Tappan Zee, New Jersey."
- Prøv den. - Er du totalt sinnssyk?
- Hvorfor skulle jeg ta på noe sånt? - Jeg trodde du ville like den.
Like? Du er jammen dum.
Skulle jeg ta den på og gå og handle, hva?
Du fornærmer meg ustanselig.
Dette er null sammenliknet med hva israelerne vil gjøre med deg.
Ikke glem det, og glem aldri den journalen jeg har om deg.
Du nekter når jeg ber pent. Da dropper jeg silkehansken.
Ta den på, så jeg kan se deg i den. Sett i gang!
- Jeg er forfremmet, ser jeg. - De hadde ikke andre.
Men størrelsen er perfekt.
- Den klør som bare pokker. - Stille.
- Ta på lua. - Herregud
På med lua!
Gi akt!
Hva ler du av?
Marsj. Gjør det.
Jeg mener det.
Hold opp å tulle. Marsj!
Ja, marsj.
Høyre om.
Marsj.
Høyre om.
Marsj.
Høyre om. Marsj.
Høyre om. Marsj!
Marsj!
Det rekker. Stopp.
Hold opp!
Pass deg nå, gutt. Du leker med ilden.
Du er ikke med.
Joda. Jeg er bare litt langsom.
Vet du hvorfor jeg liker deg? Du har aldri lagt an på meg.
- Får jeg spørre deg om noe? - Ja.
Lurer du noensinne på hvorfor folk oppfører seg som de gjør?
Tenk over det. Jeg mener det.
Det er bestå ikke tenke. Man skal bare gjøre det.
Hvem er du, pusekatten?
Det begynner å bli kaldt her ute, pusekatten.
- Jeg beklager. - Kanskje du får lyst senere.
- Det har aldri skjedd før. - Det gjør ikke noe.
Kan du blåse den andre veien?
- Kanskje du ikke liker meg. - Nei, det er ikke derfor.
- Jeg gjør det. - Du liker kanskje ikke jenter?
Pusekatten
Adjø.
Fordømte ...!
Fem minutter igjen.
GJENNOMSNITT: 5
"Kjære mr og mrs Bowden."
"Vi vil gjerne ha et møte om Todds semestergjennomsnitt."
"På bakgrunn av hans øvrige gode resultater tyder dette på -
- at han har problemer. Disse må løses før det blir for sent."
"La oss møtes fortest mulig. Vennlig hilsen Edward French."
- Hva vil du gjøre? - Pokker om jeg vet.
Jeg sa, "Pokker om jeg vet".
- Du kaster for høyt. - Du trenger ikke lære meg.
Faren din blir rasende. Min far vet at jeg er umulig. Men du?
- Hvorfor snakker du med deg selv? - Jeg dummet meg. Jeg fikser det.
Som du vil.
Hva skjer med deg og Becky? Becky Trask, din tosk.
Hva kalte du meg?
Du er jaggu håpløs. Jeg må på trening.
"Hvorfor snakker du med deg selv?"
"Du er jaggu håpløs."
"La oss møtes fortest mulig."
"Vennlig hilsen Edward French."
Hvem er Edward French? Rektor?
- Studieveileder. - Hva er det?
Han veileder og råder oss. Du leste jo brevet.
Hva er det som lukter?
Jeg kom til å svi ferdigretten.
Vi har et skikkelig problem.
- Ikke jeg. - Det får vi se på.
Det er ikke min skyld at karakterene dine går ned.
Jo! Alt det du forteller holder meg våken halve natta.
Jeg sovner i timene.
Jeg skal ha en blyant, for pokker. Har du en?
- Hva vil foreldrene dine gjøre? - De får aldri se det.
Dette er ikke noen bagatell. Opphavet går amok.
De vil vite hva som har skjedd. Du er svaret. Skjønner du det?
- Jeg tror det. - Håper det.
Det er du som havner i fengsel. Jeg skal ha en blyant!
En spisset, takk.
Kjenner foreldrene dine denne French privat?
De omgås ikke slike tullinger.
Har de truffet ham på skolen? Snakket med ham?
Nei, det har aldri vært nødvendig.
- Blåpapir duger ikke. - Hva vet du om det?
Jeg forfalsket papirer før dine foreldre ble født.
- Todd. - Hva gjelder det?
Det vet jeg dessverre ikke.
Ja, det er sønnen min. Han tygger alltid tyggegummi.
Han betyr alt for meg.
- Ta plass, Todd. - Hei på deg.
Bare sett deg.
Vi snakket om det som har skjedd. Vil du snakke om det?
- Egentlig ikke. - Du trenger ikke skamme deg.
Det er ikke din skyld. Vi vil bare få deg på rett kjøl igjen.
Vil dere?
Jeg må innrømme at situasjonen hjemme hos Richard er skrekkelig.
Jeg er oppdratt til å mene at man skal ta ansvaret for familien sin.
Men da du kom gråtende til meg og ba meg gripe inn -
- gikk det opp for meg at det var alvor.
Det er grunnen til at jeg ba om dette møtet.
Takk for din støtte, Victor.
Jeg har sett på karakterene dine. Alle sammen har gått ned.
Selv i yndlingsfaget ditt. Historie. Der har du gått ned fra 6 til 3.
I trigonometri har du gått ned til 2.
Du kunne vært bestemann i klassen.
Din bestefar og jeg er enige om -
- at sånn som faren din jobber og moren din drikker, -
- er det ikke lett å få lest lekser hjemme hos deg.
Derfor har han tilbudt at du kan gjøre det hos ham hver ettermiddag.
- Det er en god idé. - Syns du?
Jeg vil gå et skritt lenger, men da må vi to lage en avtale.
Avtale?
Avsluttende eksamen er jo om tre uker.
Greier du 6 i alt-
- prøver jeg å få lærerne til å se bort fra disse karakterene -
- så bare eksamenskarakterene teller. 5 og 4 er ikke nok.
Med 6 i alle fag er det klart at du mener alvor.
- Kan du greie det? - Ja.
Da må du stoppe svindelen.
Ikke flere forfalskede underskrifter og gjemte brev.
Vi tre kan avtale dette nå, hvis det hjelper deg hjemme.
Men hvis du lurer meg en gang til, kommer jeg hjem til deg. Greit?
- Han tilbyr å hjelpe. - Men det er mye på tre uker.
- Hva om jeg ikke greier det? - Mr Bowden, takk for at du kom.
Nå vil jeg gjerne snakke med Todd under fire øyne.
Det er i orden.
Hadde ikke du sendt meg ut, hadde røyketrangen tvunget meg.
Jeg skal fortelle Richard om det når det passer.
Han og Monica bør vite hvordan det går med sønnen deres.
Vi ses etter skoletid.
- Han kan snakke for seg. - Det vet jeg alt om.
Hør her, Todd. Jeg vet hvor ille du har det.
Jeg har nettopp vært gjennom tidenes verste skilsmisse.
Det er ikke lett å gå i avgangsklassen som 16-åring.
Bestefaren din tror du greier dette, og jeg vet du kan.
Fra nå av må du ikke føle at du ikke har noen å snakke med.
Enten det gjelder foreldrene dine eller jenteproblemer
Her er privatnummeret mitt. Uansett hva, kan du bare ringe.
Ring. Greit?
Tro meg, greier du denne lille forhindringen -
- ligger verden for dine føtter.
Adjø.
Er du blitt sinnssyk, bestefar?
- Hva hisser du deg opp over? - Jeg kunne ha avslørt deg!
- Du var fremragende. - Jeg kunne ha avslørt alt!
Ja, men du gjorde det ikke. Hvorfor ikke?
Edward French får du ikke mer trøbbel fra.
Nå er du sinna fordi du blir nødt til å pugge.
Jeg er sint fordi du innbilte ham at jeg kan det umulige.
Du kan og du greier det. Du må bare jobbe. Ikke flere historier.
- Ikke mer tull. - Jeg adlyder ikke deg.
- Nå gjør du. - Jeg kan bare gå inn og ringe.
Og hva så?
Skulle jeg la deg angi meg uten å trekke deg med i fallet?
Ditt amerikanske ego har overvunnet din realitetssans.
90.000 døde i Patin. Verden ser meg som et uhyre.
Og du har kjent meg lenge.
Blir jeg tatt og pressen omringer meg, -
- skal jeg gjenta navnet ditt om og om igjen, Todd Bowden
Todd Bowden. Ja, det var navnet. Det sto på i nesten et år.
Han ville vite alt. Sånn sa han det, ja.
- Du er gal. De tror deg aldri. - Det gjør ikke noe.
Du blir beryktet, gutt. Stol på det.
Og en slik skandale kan du aldri rense deg for.
Verken du eller foreldrene dine.
Det er ikke så lett som du tror å lyve for pressen og domstolene.
Det krever et geni. Kan du det? Jeg vet at jeg kan.
Et halvt års nedgang kan ikke utlignes på et par uker.
- Det er umulig! - Men det skal du.
Du skal pugge resten av semesteret og alle fridager.
Hawthorne var sin tids mest
Hva fikk noen til å gjøre noe mens andre ikke gjorde noe?
Vi har nå sluttet Holocaust-uken. Vil dere vite mer
Du er et uhyre.
- Det var kriminelt. - Jeg vil vite mer.
Døren var blitt åpnet
- Jeg har dummet meg ut. - Det er ikke så lett å lyve
Du leker med ilden.
Du kan aldri rense det av deg.
Ikke du.
- Hva med en godbit? - Ja takk.
Jeg ville trodd du hadde danset av glede nå.
Men du er så stille.
I dag kan du slippe skolearbeid.
Hva sier du til det?
Vil du høre en av historiene mine i stedet?
- Jeg har noen få gode igjen. - Jeg er likeglad.
Jeg kunne jo fortelle om den spesielle såpen vi lagde?
Eller historien om hvordan jeg slapp ut fra Berlin -
- etter å ha vært så dum å dra hjem. Det var nære på.
Nei, du er visst ikke i humør til det.
Idag skal du høre historien -
- om en gammel mann som var redd.
Han var redd for en viss guttunge -
- som på en merkelig måte var blitt en venn.
Gutten viste seg å være en svært flink elev.
Men kanskje ikke på den måten -
- moren og lærerne hans hadde regnet med.
I begynnelsen kunne ikke den gamle fordra gutten.
Men så begynte han å sette pris på guttens selskap.
Men det var mye mistillit.
Begge visste noe som den andre ville holde hemmelig.
Etter hvert følte den gamle -
- at hans makt over gutten smuldret.
En vakker dag ville ikke gutten ha bruk for ham lenger.
Så en søvnløs natt sto gamlen opp av sengen -
- og skrev ned hele historien om sitt forhold til gutten.
Alt han kunne huske.
Helt tilbake til første dag.
Han beskrev hvordan gutten tvang seg inn i den gamles hus.
Han presset den gamle for å tilfredsstille sine morbide lyster.
Da det gikk dårligere på skolen -
-tvang han gamlen til å utgi seg for bestefaren hans.
Til slutt verket de giktbrudne hendene hans, -
- men for første gang i ukevis følte han seg lykkelig.
Han kjente seg trygg.
Neste dag tok gamlen sine beste klær på seg -
- og gikk ned i banken og leide en bankboks.
Bankmannen fortalte den gamle -
- at bare den gamle hadde adgang til boksen. Med en unntakelse.
Unntakelsen var i tilfelle boksinnehaveren døde.
- Hva så? - Da ville banken åpne boksen.
Innholdet av boksen ville bli gjort opp.
Men nå finner de bare et 12-siders dokument.
Ikke skattepliktig, men ytterst interessant.
- Det er ikke sant. - Kjære venn
- Det er allerede gjort. - For helvete, se på deg selv da!
- Du kan dø når som helst. - Ikke vær så teatralsk.
Om 5 til 10 år er jeg mer bekymret for mitt svake hjerte -
- enn for å bli sendt til Israel.
Den dagen kommer nok, hvis jeg lever lenge nok, -
-til at jeg blåser i hva du vet.
Først da tilintetgjør jeg dokumentet.
Alt mulig kan skje innen da. Ulykker, sykdom.
- Du kan ramle i badet! - Que sera sera
det som skjer det skjer
hvem vet hva som venter en que sera sera
Jeg ser du tenker på det.
Jeg ser det i øynene dine. Du har lyst til å drepe meg.
Du trenger bare true med kniven og dytte meg ned trappen.
Jeg er gammel. Du er sterk og sint.
Gode dreperegenskaper. Men noe mangler.
Du har ikke lenger kontroll over noen.
Noen som vet at de bare er i live -
-fordi du ikke har bestemt deg for det motsatte.
Har du den makten? Spør deg selv.
Det er ikke lett å svare, hva?
Du vet at vi to er ferdige med hverandre, ikke sant?
Du ser meg ikke her lenger.
Jeg gjør nok ikke det.
- Hva gjør du? - Dette er slutten.
Vær så god.
Skål for vårt liv sammen. Begynnelsen og slutten.
- Kyss meg bak! - Gutten min
Skjønner du ikke at vi gjør det begge to?
Forsiktig.
Sir? Unnskyld
Skal jeg ikke bære det for deg? Ikke vær redd.
- Jeg trenger ikke din hjelp. - Jeg er ikke noen skurk.
- Jeg vil bare - Hva? Hvorfor plager du meg?
Vi er praktisk talt naboer. Jeg pleier å sove der borte.
Jeg så deg gå på gaten. Jeg ville bare hjelpe.
- Som en god nabo. - Stikk.
Du behøver ikke bli grov!
Jeg vet noe om deg.
Jeg vet du er en grei kar.
Jeg er også grei. Akkurat som gutten.
Jaså.
Jeg må innrømme at jeg kunne trenge en drink nå.
Men jeg tigger ikke.
Ber du meg inn, kunne vi ta en koselig drink.
- En drink? - Akkurat.
- Du stinker som en dass. - Kanskje jeg kan få låne dusjen.
Men først en drink. Så gjør jeg alt du ber meg om.
Den satt på kroken i fire eller tre minutter.
Det var høydepunktet i mitt liv.
Jeg hadde ikke sett bikkja på baksetet.
- Bikkje? - Jeg hørte at den gjødde.
Men jeg hører bikkjer selv om det ikke er noen.
Men det var grunnen til at busselskapet ikke ansatte meg.
Nok om det. Hvem gidder prate om det?
Så ble jeg uavhengig.
Jeg kunne jobbe hvor som helst.
Jeg tror vi trenger en flaske til.
Ja, takk som byr.
Det er helt i orden. Her, ta min.
Men som sagt ble jeg uavhengig.
Busselskapet ville ikke ansette meg.
Det innebar at jeg kunne jobbe over hele byen.
- Sentrum, forstedene - Hvor er korketrekkeren min?
Bare bli sittende, du.
Så dro jeg videre. Washington Heights var bra.
Dominikanerne liker å
Da de mistet den betongklossen på konstabelen, gikk de amok.
Man må bare dra videre, ellers tar de en.
Har du noe imot
Nei da.
I morgen, hvis alt ordner seg, gir du meg kanskje 10 dollar?
Kanskje det.
- Eller kanskje 20? - Vi får se.
- Slapp av. Jeg har gjort det før. - Greit
- Det har jeg også. - Jeg skal bare tisse først.
- Leste du den ikke? - Regningen er på japansk.
- Tallene er de samme på alle språk. - Mannen snakket ikke engelsk.
- Man skriver ikke bare under - Jeg skjønte ikke hva han sa.
Hallo Ja.
- Kanskje den er i yen. - Kanskje det.
Todd, det er mr Denker. Han er helt forvirret.
- Hvorfor ringer han så sent? - Skynd deg hit.
- Jeg har et hjerteattakk. - Jeg må gjøre lekser.
Du trenger ikke si noe, bare hør.
Jeg kan ikke ringe til ambulanse. Jeg må ha hjelp.
Det betyr at du må ha hjelp.
- Hvis du sier det sånn, så. - Si jeg fikk et viktig brev.
- Du må lese det høyt for meg. - Kommer straks.
Nå får vi se hva du duger til.
Hva har skjedd?
- Hvor blør du fra? - Det er ikke mitt blod.
Det var selvforsvar.
- Hva? - Hold kjeft!
Ingen får komme inn før du har gjort det som skal til.
Gå ned trappen.
- Hva har du gjort? - Gå ned.
Sånn ja.
Slipp meg ut!
Vil du ikke hjelpe meg, må jeg tvinge deg. Nå er det nok!
Skal du oppføre deg som en jævla skolejente
Nå sparker jeg inn døren!
Ikke vær redd, gutt.
- Jeg vet hva du tenker på. - Jeg sparker inn døren!
Hva gjør du? Det nytter ikke.
Hvorfor gjør du det?
Ring etter ambulanse.
Nøkkelen.
Nøkkelen til bankboksen. Hvor er den?
Jeg trenger lege. Nå.
Gi meg nøkkelen.
Jeg dør.
Det vet jeg.
Å nei Ikke sånn. Vær så snill.
Du gjorde det godt, gutten min. Virkelig godt.
Det var bra du ringte. Du reddet livet hans.
Far, vi blir med til sykehuset.
FORSVUNNET KATT BELØNNING UTLOVET
Det er altfor mye.
De er fra moren min.
De sa at operasjonen gikk bra.
De sa jeg kan leve i 20 år til.
Jeg blir frisk igjen.
Jeg har ordnet alt sammen. Men hvor er nøkkelen?
Det fins ingen bankboks.
Det har aldri vært noen. Jeg løy.
Jeg måtte beskytte meg mot deg.
Skjønner du?
Jeg regner ikke med at vi ses igjen.
- Nei. - Vent.
Jeg må spørre deg om noe.
Hva?
Hvordan føltes det?
- Jeg må gå. - Vent.
Kanskje jeg kan overtale deg til å bli.
Bare til jeg sovner. Medisinen gjør meg søvnig.
Vær så snill?
Unnskyld meg, unge mann. Så snilt av deg å besøke bestefaren din.
- Takk, han er bare en venn. - Da er du en meget god venn.
Si meg Er han svært dårlig?
- Han blir snart utskrevet. - Det var bra.
Aksenten hans tyder på at han er tysk.
- Fra Sør-Tyskland, tror jeg. - Jeg vet ikke.
Var han med i krigen, tro?
- Det har han ikke nevnt. - Det kan være det samme.
Det er så lenge siden krigen. Vår neste president vil være -
- født etter krigen. Hva syns du?
- Du har sikkert rett. - Han er heldig som har deg.
En stor mann sa en gang:
"Intet menneske er en øy helt for seg selv."
John Denne. Sov godt.
- Sånt prat vil jeg ikke høre på. - Hva med sånt prat, da?
Det var bare en advarsel.
Du ber alltid om merkelig mat.
- Det er Jenny som er gravid. - De har noe viktig a" fortelle.
Vi blir besteforeldre igjen.
Jeg gleder meg til å fortelle det til hele verden.
Hva er det?
Våkne OPP-
- Snakker du til meg? - Ja, jeg snakker til deg.
Mr Kramer ligger et annet sted.
- Er du våken nå, Dussander? - Ja.
Men du forveksler meg med en annen.
Jeg heter Denker. Du har nok gått feil.
Jeg heter Weiskopf, og du er Kurt Dussander.
Jeg kjenner ikke det navnet. Skal jeg ringe på pleieren?
Benjamin Kramer, sidemannen din, satt i fengslet i Patin.
Du sto bak drapene på hans kone og to døtre.
Jeg heter Denker. Arthur Denker. Jeg er amerikaner.
Glem det. Papirene dine tåler ikke nøyere granskning.
Vi har visst det vi trenger.
Jeg heter Dan Richler, FBI, og dette er konstabel Getty.
Du vet nok hvem jeg jobber hos. Når du blir frisk, blir du flyttet.
Inntil da er avdelingen avlåst.
Du kan regne med å være i Jerusalem på slutten av sommeren.
- Hvor skal vi sette oss? - Bare ikke på første rekke.
Der har vi jo Carla.
- Hei, Chelsea. - Gratulerer.
- Hei, Todd. - Mr French.
Jeg visste du greide det.
- Er det foreldrene dine? - Dick Bowden.
- Dere må være stolte av sønnen. - Det er vi også.
- Er du en av lærerne til Todd? - Nei, jeg er studieveileder.
Jeg hadde gledet meg til å hilse på bestefaren hans.
De bor jo langt unna, og han sitter i rullestol.
De kommer sjelden hit. Som regel bare til Thanksgiving.
Det skjønner jeg ikke.
- Det er visst ditt stikkord. - Mitt stikkord, ja.
Lykke til.
Jeg har det dårlig. Kan vi dra rett hjem etterpå?
- Hva er det? - Du er bare nervøs.
La oss se hvordan det går.
Alle store bedrifter bygger på misnøye.
Det er ønsket om å gjøre det bedre, å rekke enda lenger, -
- som driver sivilisasjonen fram.
Vi har alle hørt om Ikaros.
Gutten tok på seg vingene som faren hadde lagd til ham.
Vingene som skulle ha båret ham over havet til friheten.
Men isteden tok han dem på en forlystelsestur.
I et kort øyeblikk merket Ikaros hvordan det var å være gud.
Å røre solen. Å heve seg over menigmann.
Det måtte han betale prisen for.
Kom og se.
Akkurat som Ikaros har vi også fått gaver:
Viten, utdannelse og erfaring.
Men gavene forplikter.
Vi må selv velge hva verden skal få ut av våre talenter.
Det er vår skjebne. Og den holder vi i vår hule hånd.
Etterforskningen ledes av politi, FBI samt Justisdepartementet.
Et lik er funnet i kjelleren i huset til Arthur Denker, -
- en Santo Donato-innbygger man tror er nazi krigsforbryter.
Dødsårsaken er ikke kjent ennå.
Avdødes identitet avsløres ikke før myndighetene vet mer.
Arrestasjonen av Dussander er kulminasjonen på" en ettersøking -
- som har pågått i over 40 år.
Jeg tar meg av deg fra nå av.
Bare prøv å slappe av.
Jeg er Dan Richler fra FBI, og det er dr Weiskopf.
Jeg vil høre litt om ditt forhold til Dussander.
Du kjente ham som Arthur Denker. Hvordan traff du ham?
- Orker du dette? - Ja da.
Altså
Du sier han fikk et hjerteattakk mens du leste opp et brev for ham.
- Var det på engelsk eller tysk? - Tysk.
- Kan du tysk? - Nei.
- Du ante jo ikke hva du leste. - Nei. Men han skjønte hvert ord.
Vi skjønner ikke dette med brevet, Todd.
- Vet du hvor det ble av? - Det må ligge på bordet.
Det burde ha ligget der. Så du det, mr Bowden?
Nei, jeg så ikke etter det. Jeg tenkte bare på Todd.
- Kanskje det er stjålet. - Hvorfor skulle noen stjele det?
Det må ha vært for å beskytte ham. Kanskje en annen krigsflyktning.
Dette høres ut som rene romanen, -
- men mens Dussander var innlagt tror vi at noen stjal brevet.
- Det er meningsløst. - Hvorfor det?
Hadde han en gammel nazivenn, kunne han jo ha lest brevet for ham.
Kanskje han er krøpling eller blind.
Blinde folk løper ikke rundt og stjeler brev.
Snakket han noensinne om sin fortid?
Nei.
- Doktor, hva slags lege er du? - Jeg er skolelærer.
Dr Weiskopf er professor på Det jødiske institutt i München.
Han bistår staten Israel i visse saker.
Alt i orden, gutten min?
- Ja. - Er du sikker?
Jeg fatter ikke dette. Selv etter det de fortalte.
Mor og jeg er fortvilt og føler vi har sviktet.
- Det er ikke deres skyld. - Vi drar til en advokat.
Ikke bli nervøs. Jeg stoler ikke på de politifolkene.
Det er nok en god idé.
Faren din har styr på sakene. Jeg skal nok rydde opp i dette.
Far?
- Jeg ante ikke noe om dette. - Det trodde jeg heller ikke.
- Jeg vet det. - Vi ses.
- Skal du snakke mer med gutten? - Tror ikke det.
Han var ikke engang
Da du var gutt, hva moret du deg med?
Gikk på kino.
- Hva gjorde du? - Jeg jaktet jenter.
Nå jakter jeg gamle menn.
Dette er sykehusdirektøren og kontorsjefen.
- Hva er planen? - Vi har funnet en sideutgang.
Mr French. Hva vil du?
- Er foreldrene dine hjemme? - Nei. Hva gjelder det?
- Det angår bare dem og meg. - Hvorfor angår det ikke meg?
Hva skjedde egentlig?
Legg ham på siden.
- Hvor skal jeg begynne? - Du må forklare deg, Todd.
Det beste ville nok være om vi glemte det, begge to.
Det kan jeg ikke.
Si til foreldrene dine at jeg kommer igjen.
Mr French?
Hva med avtalen vår? "Stå på, så ligger verden for dine føtter."
- Skal jeg bare glemme dette? - Jeg vil bare videre i livet mitt!
Det var dumt av meg å komme. Jeg ringer.
Ed? Jeg kan vel si Ed? Jeg går jo ikke på den fordømte skolen din.
Greide du det noensinne? Klarte du det, eller var jeg førstemann?
I så fall er jeg smigret, men jeg kan ikke tenke meg det.
Du fikser karakterene, gir meg nummeret ditt og kommer hjem hit.
Du er jaggu ikke skvetten.
Er det derfor kona di gikk?
Du hadde nok lyst til å trykke meg i hånden eller et annet sted, hva?
Truer du med å innbille folk at jeg har gjort deg noe?
Jeg tar deg med i fallet.
- Jeg er bedre til dette enn du er. - Jeg vil bare hjelpe deg.
- Jeg glemmer det ikke. - Det blir du nødt til!
Det jeg har tenkt meg å si Du kan aldri rense det av deg.
Tenk på jobben din. Tenk på sønnen din.
Hva blir det til, Ed? Har vi en avtale?
Dette kan du ikke gjøre, Todd.
Du aner ikke hva jeg kan.