Uploaded by Sylvesteri
MAANLAAJUINEN POIKKEUSTILA
Rauhan, Espanjan kehityksen sekä kansalaisten oikeuksien nimissä -
hallitus on rajoittanut perustuslaillisia oikeuksia:
Sananvapautta sekä liikkumis- ja kokoontumisvapautta.
Myös artikla 18 mitätöidään, -
joten epäilyttävä kansalainen voidaan pidättää.
Madrid, tammikuussa 1970
Älä uneksi siellä!
Vähemmistöryhmien systemaattiset hyökkäykset -
Espanjan rauhaa ja järjestystä vastaan -
näyttävät liittyvän kansainväliseen salajuoneen.
Kaikkien yhteiskuntaluokkien yhteinen toive -
on rauhan säilyminen, maamme kehittyminen -
ja kansalaisten oikeuksien turvaaminen.
Hallituksen on ryhdyttävä pikaisesti tehokkaisiin toimiin, -
jotta nämä häiriöt saadaan tukahdutettua välittömästi.
Hallitus ottaa käyttöön artiklan 35 säätämät menettelytavat...
Mitä nyt? - Ei mitään.
Painu hommiin, minä hoidan asian.
Älä huuda, Isabel. Herätät koko korttelin.
Voi että tekee kipeetä!
Maha on tulessa. - Älähän nyt liioittele.
Hyvänen aika. - Mitä nyt?
Et tainnut liioitella.
Synnytys on alkanut. Pue päälle niin lähdetään.
Isabel, mokomakin.
Olit pieniin päin jo tänne tullessasi.
Varovasti.
Odota nyt, että saan suljettua oven.
Hissukseen.
Ruveta nyt yöllä synnyttämään. Olisit varoittanut.
Mistä sen tietää? - Polttoja laskemalla.
Pysähtykää!
Huoranpenikka!
Ota tukea tuosta.
Pysähdy!
Rouva Centro!
Pysähdy nyt helvetissä!
Hitto!
Äkkiä kyytiin nyt.
Oletteko hullu!
Olisin voinut tappaa teidät. - Nämä korot minut tappaa.
En ota matkustajia, menen halleille. - Ystäväni synnyttää.
Minkä minä sille mahdan?
Kuulitteko? Ette voi tulla kyytiin!
Ota mukava asento, kulta. - Olkaa hyvät ja poistukaa.
En pyydä teitä isäksi, kunhan viette laitokselle.
Ettekö käsitä, että vuoroni on päättynyt?
En omista tätä bussia.
Koita kestää. Purista reisiä yhteen. Hengitä näin.
Madridissa on 30 000 kuljettajaa ja tämän pitää sattua minulle.
Ei tämä ole itkun asia.
Ellei joku hullu toisinaan synnyttäisi, -
maailmasta loppuisi ihmiset tai se täyttyisi vanhuksista.
Kölninvesi virkistää, vai mitä?
Se tulee alas... - Purista jalat yhteen!
Tuo enkeli. Se näyttää putoavan.
Ihan kuin raukka haluaisi tappaa itsensä!
Centro!
Pissasin päälleni. - Ei se sitä ole, vaan lapsivettä.
Pysäytä! Nyt meni lapsivesi.
Pysäytän auton kadun varteen. - Tee kuten käsken.
Nosta toinen jalka tähän ja toinen tähän. Ei mitään hätää.
Minä autan sinua. Antaa mennä.
Ponnista vaan. Ponnista, ponnista!
Jatka vain, hyvin menee!
Hyvin menee. Jatka ponnistamista.
Tule apuun, kuski! - Ihan kohta!
Ponnista vielä! Nyt riittää!
Riittää jo.
Se on poika.
Tyytyväinen poikavauva!
Oikea joulun lapsi!
Ensin sidotaan napanuora.
Onko jotain millä sitoa? - Minulla?
Vaikka kengännauhat. Anna tänne!
Reipas tyttö!
Onko se terve? - Vai terve? Täydellinen vauva!
Toinen nauha tänne!
Nyt katkaistaan napanuora. Onko saksia?
Tai jotain millä leikata. Eihän sinulla ole mitään!
Hyvä on, minä puren sen poikki.
Ei tämä satu.
Anna jotain peitettä lapselle.
Ole hyvä, siinä on lapsesi. - Voi miten komea poika!
Oletpa sinä kaunis!
Mihinkäs nyt? - No, sairaalaan tietysti.
Varo ettet pudota vauvaa, olet vielä heikko.
Älä vain nukahda.
Varokaa, nyt lähdetään! - Hyvä!
Älä vain nukahda. Katso miten söötti vauva.
Supistukset alkaa uudestaan!
Istukka irtoaa.
Anna lapsi minulle.
Sinun pitää ponnistaa.
Vieläkö? - Niin, että kaikki tulee ulos.
Ponnista vain.
Pidä kiirettä, tämä vuotaa kuiviin! - Selvä!
Nyt voit levätä.
Etkö ryökäle voinut odottaa?
Oliko niin kiire Madridiin? No, nyt olet perillä.
Minkä nimen annat pojalle? - Victor.
Katso Victor, Madrid!
LIHAN VÄRINÄ
Ankarissa sääoloissa aivan Madridin keskustassa -
nuori nainen synnytti liikennelaitoksen linja-autossa.
Erikoinen synnytys on saanut osakseen paljon myötätuntoa.
Madridin pormestari lahjoitti vastasyntyneelle liinavaatteet -
ja nimitti pojan kaupunkimme kunnia-asukkaaksi.
Linja-autoyhtiön johtaja ei halunnut jäädä toiseksi.
Johtaja ja toimialan päällikkö saapuivat paikalle vaimoineen -
ja luovuttivat äidille ja pojalle elinikäiset vapaaliput, -
jotka oikeuttavat heidät ajamaan ilmaiseksi linja-autolla.
Tämän malttamattoman poikalapsen elämä -
tulee varmaan rullaamaan kuin pyörillä.
20 vuotta myöhemmin
Doanan laitumelle ne tappoivat minun koirani -
kun se seurasi naarashirveä vihreään metsikköön.
Ei ollut koko Andalusiassa minun koirani veroista.
Meitä pidetään koirina.
Koiria me ollaan.
Katso nyt tätä laumaa, jota pitäisi paimentaa.
Tuo koira oli maatilani turva, se karjaani vartioi.
Ei sudet lampaita ahdistelleet, kun ne joen penkalla laidunsivat.
Se oli rohkeista rohkein...
Katso nyt noita.
Varastelevat, juonivat, pettävät toisiaan.
En enää koskaan saa sellaista koiraa!
On meillä sairas seurakunta kaitsettavana.
Otetaan sen kunniaksi.
Ei kiitos. Sinä otat jo molempien edestä.
Terve. Minä täällä. - Ai, hei.
Mitä teet? - Kastelen kukkia.
Oletko vihainen?
Olen mustelmilla. - Anna anteeksi.
Anteeksi, että lähdin sillä tavalla.
Annatko anteeksi? - En haluaisi puhua siitä puhelimessa, Sancho.
Hyvä on, puhutaan myöhemmin.
Tulen niin pian kuin pääsen.
Nähdään pian, kulta.
Vaimo pettää. - Mitä?
Claralla on rakastaja. - Älä hulluja puhu, Sancho.
En tiedä mitä tehdä. - Juo vähemmän.
Sinäkin väität, että raitistuminen ratkaisee kaiken.
Ei juomisesta apuakaan ole.
Ellen juo, tapan hänet. - Älä helvetissä sano noin!
Kuollut vaimo ei ainakaan petä.
Voisin tietysti tappaa miehen, -
mutta en tiedä kuka se on.
Olisiko joku noista?
Joku noista lieroista panemassa vaimoa, kun minä olen töissä...
Ajatuskin kuvottaa.
3, 19, 17, 37.
Olet ihana.
Ei isä ole kotona, siksi pyydänkin sut tänne.
Opettele odottamaan? Ei kiinnosta Lou Reedin laulut.
Ellet tule vartin sisällä, soitan Merirosvolle.
Se myy paskaa, mutta myy sentään jotain.
Tuo vähän suklaata tullessasi.
Helena? - Olen, kuka siellä?
Victor. - Kuka?
Me tavattiin viime lauantaina. - En muista.
Me naitiin Volteretan vessassa, kai muistat? - Olin tosi pihalla.
Sain sun numeron, meidän piti tavata tänään.
Olen lähdössä ulos. - Minne?
On tapaaminen, soita joskus toiste.
Tää sovittiin jo viikko sitten! - Sanoin jo, että unohdin.
Toin sitä pizzaakin, josta sanoit pitäväsi.
Ihan pöhkö.
Se on vielä lämmin. - No syö se itse.
Kun tarkemmin ajattelen, älä sittenkään soita.
Archibaldo de la Cruzin rikollinen elämä
RENGASLINJA
Seuraava on Eduardo Dato.
Sitten on kierretty koko Madrid. - Tiedän.
Etkö aio jäädä pois? - En.
Minne menet? - En minnekään.
Miten niin? Ei tämä ole hotelli. Pitää olla määränpää.
Kun ei ole!
Vietätkö täällä koko yön? - Jään kyllä pois.
Milloin? - Myöhemmin.
Lähde aikaisemmin, ja ole ihmisiksi.
Huoranpenikka...
Vai muka lähdössä, valehtelija.
Milloin se lähti?
Puhu totta. Ellei se tule, lähden itse.
No, vihdoinkin!
Jo oli aika! Ylös, ja vähän äkkiä!
Odota olohuoneessa, mutta älä koske mihinkään.
Mitä hittoa sinä täällä teet? - Avasit oven.
Enkä, odotin toista henkilöä.
Minä tässä kuitenkin olen, ja sovittiin treffit viikko sitten.
Mikä oikein luulet olevasi?
Odotit diileriä, vai? - Ei kuulu sulle, idiootti!
Ala vetää! - Hetkinen.
Olen ollut ihan kohtelias -
ja lähden jos saan selityksen.
Hemmetti, älä nyt suutu.
Halusin vaan jutella vähän.
Tavattiin viikko sitten ja rakasteltiin tosi villisti.
Se oli mun eka kerta. Tajuat kai, että se on iso juttu.
Ekaa kertaa ryöstin pizzeriankin, -
että voisin olla sun kanssa.
Häivy.
Etkö näe, että osoitan sua aseella?
Häivy täältä! Mikä sä luulet olevasi?
Pikainen pano, ja jätkä tunkee tänne esittämään vaatimuksia.
Senkin paska! - Älä hauku mua!
Vai rakasteltiin villisti, poju ei saanut sitä edes sisään!
Surkea esitys! - Hiljaa!
Olin varma, että naisen kuolema oli minun syyni.
Ja myönnän, että tuo sairas ajatus kiihotti minua...
Eräs rouva ilmoitti laukauksesta kerrostalossa.
Osoite: Eduardo Daton katu 18. Nainen asuu toisessa kerroksessa.
Sehän on lähellä.
Yöpartio kutsuu H-50:ttä. - Kuuntelen.
Olemme juuri tulossa Eduardo Datolle. Käymme vilkaisemassa.
Selvä. Ilmoittaja kuulosti epävarmalta.
Ilmoittakaa mitä sieltä löytyy. - Selvä. Loppu.
Vieläkö olet täällä?
En jätä tajutonta naista yksin. Mitä oikein kuvittelet?
Hirveä kipu!
Satutit mua päähän.
Lähde tai kutsun poliisin.
Mun on saatava fiksi.
Joku soitti summeria, mutta sanoin ettet ole kotona.
Se oli vähän vihanen, oli kai tuomassa suklaata...
Mitä nyt! Mitä sinä riehut? Annanko uuden tällin?
Tuossa on kahdeksantoista.
Kuka siellä? - Poliisi. Täältä soitettiin.
Juu, minä soitin.
Ystävätär sanoo, että kuvittelen... - Se kuului televisiosta.
Eikä kuulunut! - Rouva avaa nyt.
Rouva on matkoilla, me vain asumme täällä.
Avatkaa jo! Alakerran naista uhkaa aseistettu mies!
Raiskaaja! Sanoin, että se kuului Helenan... - Mennään.
Anna puhelin, Sancho. - Anna olla!
Menen edeltä, sinä suojaat.
Sancho, meidän pitää ilmoittaa asemalle. Tämä voi olla ansa.
Aiotko odottaa, että ne ehtivät raiskata sen tytön?
Asiat pitää tehdä oikealla tavalla.
Ei silti pelkäämällä. - Selvänä tajuaa pelätä.
En täytä päätäni viskillä, koska joku nai vaimoani.
Varokin puhumasta Clarasta!
Ihan totta, Sancho.
Siinä se ovi on.
Mitä nyt tehdään? Anna puhelin, niin partio on täällä hetkessä.
Pitää mennä sisään! - Mutta miten?
Soitetaan kelloa.
Älä vie asetta, se on mun isän.
Pidä hiton aseesi.
Poliisi! Avatkaa!
Älkää liikkuko, tai ammun! - Rauhassa. Päästä tyttö.
Mitä te täällä teette? En ole tehnyt mitään.
Sano, että tämä on erehdys.
Itse erehdyit, poju. - Sancho!
En tehnyt mitään! - Entä tuo haava kasvoissa?
Satutinko sinua? Anteeksi. Sen täytyi tapahtua äsken.
Päästä tyttö tai kuohitsen sinut. - Älä ärsytä sitä, Sancho.
Älä itse ärsytä minua.
Mikä on nimesi? - Victor Plaza.
Victor, tiedän että tälle kaikelle on selitys.
Laske ase ja luovuta tyttö meille.
Sitten jutellaan, voit selittää kaiken, käykö?
Hyvä on, jos tuo lakkaa tähtäämästä mun munia.
Teen niistä kokkelia, ellet päästä tyttöä.
Lopeta, Sancho! Anna pistooli tänne!
Hitto vie, David. Tajuatko mitä teet?
Tähtäät aseella ylempääsi. - En, vaan hullua juoppoa.
Ase tänne.
Tehdään sopimus, Victor. Kollegani luovuttaa aseensa.
Sitten sinä annat omasi.
Ja luovutat... Mikä on nimenne? - Helena.
Hauska tavata. Sopiiko?
No joo... - No niin. Anna nyt se pyssy, Sancho.
Päästä irti. - Rauhallisesti nyt, Victor.
Teimme sopimuksen. Nyt on sinun vuorosi.
Miten minun käy? - Sinun ei käy kuinkaan.
Ole hyvä, laske aseesi. Hitaasti.
Noin. No niin, neiti.
Näpit irti aseesta!
Sancho, päästä irti aseesta!
Sancho! Helvetti!
Miksi palasitte? Suojautukaa!
Pakene!
Espanja sai jo toisen mitalin Barcelonan paralympialaisissa.
Pyörätuolikoripallossa Espanja päihitti Argentiinan 56 - 52.
Heittämässä numero viisi, David de Paz, ottelun paras pelaaja.
De Paz murtaa Argentiinan puolustuksen ja heittää...
Eräs katsoja iloitsee erityisesti voittokorista:
Helena Benedetti, David de Pazin puoliso.
De Paz on entinen poliisi.
Hän halvaantui saatuaan osuman virantoimituksessa.
Haluan sinun kärsivän -
niin kuin minä kärsin.
Opettelen rukoilemaan -
jotta se tapahtuisi.
Haluan että tunnet itsesi turhaksi -
kuin tyhjä viskilasi.
Haluan että tunnet miten sydän hakkaa rinnassasi -
kuin se kuuluisi toiselle -
ja tekisi kipeää.
Toivon että kuolema saavuttaa sinut -
missä sitten oletkin.
Opettelen rukoilemaan -
jotta se tapahtuisi.
Poikani, minulla on syöpä. Kuolen ennen kuin vapaudut.
Perit Ventanillasin mökin, ellei sitä ehditä purkaa -
ja vähän rahaa, ellei tämä kirottu tauti vie kaikkea.
En ole ollut hyvä äiti.
Olen yrittänyt parhaani, mutta kaduilta löytyy vain kurjuutta.
Lähetän valokuvan ja lehti- leikkeet, joita aina pyysit...
Äiti, en ole sortunut huumeisiin enkä saanut aidsia.
Opiskelen ahkerasti.
Suoritan kasvatustieteen ja metalliopin kurssia.
Opettelen veistoa ja jopa teologiaa.
Opiskelu lyhentää tuomiota ja opin samalla kaikkea.
Yhdeltä vangilta opin bulgariaa ja luen myös Raamattua.
Nyt on menossa 1. Mooseksen kirja.
Kuulostaa hullulta, mutta tulen hulluksi -
ellen täytä päätäni jollain muulla kuin ajatuksillani.
4 vuotta myöhemmin
Huoranpenikka!
Hei äiti, olen ollut kaksi päivää vapaana.
En päässyt aikaisemmin, koska siivosin taloasi.
Se oli hirveässä kunnossa.
Aamulla kävin pankissa.
Nostin perintösi. 150 000 pesetaa.
Tänne tullessa yritin laskea -
montako kertaa sinun oli naitava saadaksesi kokoon ne rahat.
Ainakin tuhat kertaa!
Ja minä tienasin saman naimatta kertaakaan.
Se on väärin! Vaikka miten asiaa miettisi, se on väärin!
Onpa köyhän näköistä.
Veljeni olisi ansainnut paremman leposijan.
Osanottoni, Helena. - Kiitos.
Otan osaa, Helena. Olen lähellä, jos tarvitset apua.
Otan osaa, Helena -
olen lähellä, jos tarvitse apua...
Kuka tuo on?
Olen Ana. Helenan työtoveri.
Laitanko lisää? - Kyllä tämä jo riittää.
Herra päällikkö, voinko ottaa pari kukkaa äitini haudalle?
Ota pois, en usko että tämä Benedetti panee pahakseen.
Kiitos, päällikkö. - Ei kestä.
Tämä alkaakin olla valmis.
Lastenkoti, El Fontanar...
Koita jaksaa, Helena, rakastamme ja tarvitsemme sinua. Työtoverisi.
Onko täällä konsuli Benedettin hautajaiset? - Hauta on tässä -
mutta saattajat lähtivät jo.
Harhailin käytäviä pitkin varmaan puoli tuntia.
Se oli tylsä tilaisuus, ja yhtäkkiä ne kaikki häipyivät.
Olen hyvin pettynyt. - Oletko omainen?
Helena on ystäväni, isää en tuntenut.
Hän oli italialainen diplomaatti ja omisti aseen.
Entä sinä? - Tunnen vain Davidin.
Luuletko että he ovat onnellisia? - Kuolleetko?
Voi olla, sitä minäkin joskus mietin.
Ei, kun tarkoitin Davidia ja Helenaa. - En tiedä, kysy heiltä.
Tänne päin.
Tunnetko hänet? Tai tunsitko?
En hyvin. Hän oli äitini.
Kiitos.
Jätin auton yhden portin luo.
Auta löytämään se, niin saat kyydin. - Siistiä!
Minulla on surkea suuntavaisto. Eksyn ihan tutussakin paikassa.
Muistatko auton merkin ja värin? - En minä sentään ihan kahjo ole.
Hyvänen aika, ihan kuin Sarajevo.
Talo pakkolunastetaan ja hävitetään. - Milloin?
En tiedä. Tähän tulee tärkeä katu, Asturian Prinssin tie, luulisin.
Tarjoan lasillisen. - Hyvä on, ryyppy voisi lämmittää.
Muutin vasta, huonekaluja ei vielä ole.
Minulla on kyllä rahaa tarjota sinulle mitä haluat.
Tässä on 150 000 pesetaa. - Joskus toiste.
En ole varastanut rahoja, tämä on perintö, käsitätkö?
Mikä sinulle tuli?
Minä olen Clara. Älä suutu, kyllä me vielä tavataan.
Hyvä on, olen pahoillani. Minä olen Victor.
Näkemiin, Victor. Nähdään.
Olen lähellä, jos tarvitset apua... Olen lähellä...
Mitä sanot?
Hyvä homma.
Aina vaan parempi.
Nouse.
Ylemmäs.
Näin Victor Plazan hautajaisissa.
Victorin?
Oletko varma? - Olen.
En minä nähnyt.
Olit selin.
Tilaisuuden lopussa, kun menit Sanchon kanssa autolle.
Hemmetin huoranpenikka. Sanoiko hän sinulle jotain?
Otti osaa.
Sairas tyyppi. Miten hän tiesi hautajaisista? - En käsitä.
Hän on ehkä seurannut sinua. Pitää ilmoittaa poliisille.
Ei, David, älä tee mitään.
Eihän se hullu saa seurata sinua.
Ei osanoton ilmaiseminen julkisella paikalla ole rikos.
Ihmiset luulee, että lahjoituksiin kelpaa surkeimmat rievut.
Täältä löytyy vain virttyneitä paitoja mutta ei yhtään pusakkaa.
Pitää taas pyytää rahaa Helenalta.
Etkö tiedä, että kotirauhaa ei saa rikkoa?
Paskat siitä.
Miksi vakoilit vaimoani hautausmaalla? - Enkä vakoillut.
Äiti kuoli kun olin vankilassa.
Satuin hänen haudalleen samaan aikaan.
Satut aina väärään paikkaan.
Totta, minulla on huonompi tuuri kuin sinulla.
Selviät tappioistakin voittajana.
Yritäpä lähestyä vaimoani, -
niin halkaisen kallosi.
Niinkö?
Miten?
Sano.
Hitto mikä maali! - Maali!
Jumaliste mikä maali!
Katso nyt tuota!
Loistava hämäys!
Caminero on uskomaton! Rakastan sua, Caminero!
No niin, Victor. Olen varoittanut sinua.
Näin tämä on sohva. - Siistiä!
Avattuna se on sänky. - Kiitos vaan kovasti.
Minä ajattelin...
Lue tämä.
Raamattu. - Niin, tämä on minun.
Mikä tämä on? - Lue.
Nielurisat poistettu lapsena, ei toksista riippuvuutta. - Ei niin!
Hemoglobiini... hematokriitti...
Rauta...
Tässä.
HIV: negatiivinen.
Mitäs sanot? Olen terve kun pukki.
Siltä näyttää.
En ole kertonut sinulle...
Vapauduin juuri vankilasta.
Onpa kuuma. - Onpa kroppa.
Mitä tuo tarkoittaa?
Se on bulgariaa. "Jos haluat, voimme levittää futonin..."
Lopeta jo se katselu.
En ole ikinä nähnyt tällaista.
En minäkään.
Tule nyt.
Täältä tullaan.
Mitä pidit? - En huomannut mitään.
Olen vähän kokematon. - Aha.
Opeta minua. - Ei tätä voi opettaa.
Miksei? Opin nopeasti, kun johonkin asiaan paneudun.
Haluan olla maailman paras panomies.
Kerro mistä pidät, mistä uneksit kun masturboit.
Opeta minulle kaikki, minulla on aikaa harjoitella.
Äsken tökit ihan miten sattuu. - Osaat olla julma!
Älä käy niin nopeasti sen kimppuun. - Hyvä on.
Ei suulla. - Ei suulla.
Eikä millään muullakaan. - Ei millään muullakaan.
Ensin valmistelet tietä.
Nainen kertoo kyllä milloin hän on valmis.
Miten hän kertoo? - Sanoo, tai ilmaisee muuten.
Onkohan tuossa perää.
Ensimmäinen oppitunti oli tässä: rakastelu on kahden kauppaa.
Entä toinen?
Miten menee, Clementina? - Kaaos.
Lähetin Josepin kotiin, ettei tartuta kaikkia.
Entä lapset? - Ei hätää. Sain vapaaehtoisen.
Onko hänellä kokemusta? - Ainakin boilereista.
Korjasiko hän sen? - Korjasi!
Kuka hän on? - Verenluovuttaja -
ja opiskellut kasvatustiedettä.
Vaikuttaa lupaavalta. - Ymmärrän...
Poika huomasi miten poikki olen ja halusi auttaa.
Lapset on aivan innoissaan.
Hei susi, tule tänne!
Victor, tässä on Helena, meidän pomo.
Miguel, päästä irti jaloista.
Hei, hauska tutustua.
Mitä yrität, Victor? - Minäkö? Auttaa.
Seuraamalla minua kuin psykopaatti? - En seuraa sinua.
Törmään sinuun joka paikassa.
Asumme samassa kaupungissa.
Et voi jäädä tänne, Victor. - Miksen?
Eikö kasvatustieteen arvosana ja verenluovutuskortti riitä?
Koska opiskelit kasvatustiedettä? - Vankilassa, etäopetuksena.
Tietääkö Clemen, että olit vankilassa?
Enkö kelpaa tänne, koska olen ollut vankilassa sinun takiasi?
Tämä on vapaaehtoisjärjestö eikä mikään ministeriö.
Täällä asuvat lapset ovat kärsineet jo tarpeeksi.
En halua heidä kärsivän meidän kahden sotkuista.
Niinpä.
"Kirottu olet sinä kaupungissa ja kirottu olet kedolla."
"Kirottu on sinun kohtusi hedelmä ja maasi hedelmä."
"Kirottu olet tullessasi ja kirottu lähtiessäsi."
Viides Mooseksen kirja, 28. luku.
Mooses ajatteli minua, kun kirjoitti sen.
Oppitunti numero yksitoista. Mistä hyväilen tänään?
Hyväile mistä haluat.
Ei nyt tyydytetä minun halujani.
Oppitunti yksitoista:
rakastunut nainen nauttii rakastettunsa nautinnosta.
Clara, älä vain rakastu minuun.
Olisit varoittanut ajoissa.
TERVETULOA
Mitä sinä täällä teet? - Asun täällä.
Nain rouvan ennen kuin rouva sairastui Alzheimeriin...
Mistä sinä tulet? - Koko aamu meni opettaessa.
Tanssia, vai? - Tietysti. Teetkö häränhäntää?
Teen, häränhäntää brandyssä.
Onko nyt jokin juhlapäivä?
12. hääpäivämme. Otin iltapäivän vapaata.
Voi, Sancho! Unohdin kokonaan. Olen pahoillani.
Niin kai. Odota olohuoneessa, minä huolehdin kaikesta.
Hyvä on, tuotko lasillisen?
Makaat kuin mies siinä sohvalla.
Onko sohvalla makaaminen muka miesmäistä? - On.
Väsyttää.
Ei ihme, kun olet jatkuvasti tanssimassa.
Jätit opettamisen 7 vuotta sitten. Miksi taas aloitit?
Voi olla, että alan tanssia uudestaan.
Tarvitsen sisältöä elämään. - Hoida sitten suhdettamme.
Sancho, miksi me ei erota?
Sano, miksi?
Sinä et eroa minusta, niin kauan kuin minä rakastan sinua!
Tulee vielä sekin päivä, jolloin en enää pelkää sinua.
Eikä se ole kovin kaukana.
Ruoka taitaa olla valmista. - Älä ikinä enää lyö minua.
Kärsin siitä enemmän kuin sinä. - Sitä suuremmalla syyllä.
Lepää sinä. Minä katan pöydän.
Anna anteeksi.
Vaikket sitä uskoisikaan -
Jumala saa luvan todistaa, -
että tämä on viimeinen tapaamisemme.
Vielä sinä ymmärrät, -
että vaikka kuinka kuvittelet kärsiväsi helvetin tuskia -
se ei kuitenkaan ole kuolemaksi.
Heitä jo pois...
Heitä pois tuo haavekuva.
Kenellekään koko maailmassa en anna sydäntäni!
Anna takaisin rakkauteni, jotta voin tappaa sen.
Palauta hellyys, jonka sinulle soin.
Et ole sen arvoinen. Et enää merkitse minulle mitään!
Palauta äitini rukousnauha.
Loput saat pitää.
Omasi saat joskus myöhemmin. En halua enää ikinä nähdä sinua!
Ymmärrän tilanteen, mutta rästejä on kahdelta kuukaudelta.
Kunta maksaa ihan pian.
Pyydä rahaa siltä ökyrikkaalta italiattarelta. - No mutta, Rosa.
Me lähdetään hammaslääkäriin. - Käske lähettää laskut minulle.
Kaikki karhuavat... Hei, David! - Onko vaimoni paikalla?
On, haenko? - Ei tarvitse.
Sisään!
No, käy ostamassa tänään.
Kiitos, Helena. Päivää, David.
David, miksi olet noin synkkä? - Näin Victorin tulevan tänne.
Hän on vapaaehtoinen. - Mitä?
Ole kiltti, älä järjestä kohtausta. - Miten saatoit ottaa sen tyypin?
En minä häntä ottanut. Hän oli vain ilmestynyt. - En käsitä.
Ei tämä ole armeija. En voi määräillä alaisia ilman selitystä.
Victor on lisäksi hyvä työssään. - Johan on helvetti!
Mitä voin tehdä?
Victor! - No niin!
David!
Etkö näe, että olen varattu! - Anteeksi.
Haluaisin puhua sinun kanssasi. - Niin minäkin sinun.
Helena, jätätkö meidät kahden? - En varmasti jätä.
Rauhoitu, kulta. Ei tässä käy kuinkaan.
Täällä teidän ei olisi ainakaan pitänyt tavata.
Tehdään tämä asia selväksi.
Tuo nainen, joka meni ulos, on vaimoni. Olen hulluna häneen.
Teen mitä tahansa hänen vuokseen. Hän on minulle kaikki.
Me rammat olemme hyvin pahansisuisia.
Rakastat vaimoasi ja olet pahansisuinen.
Mitä se minulle kuuluu? - Kuuluu se vähän.
Ennen sinua, katselin ylös, aurinkoa, kuuta ja tähtiä.
Mutta nyt joudun tuijottamaan maata, -
etten sotkisi käsiäni koiranpaskaan, -
että väistäisin lätäköt, oksennukset ja kiveykset.
Pakotit minut katsomaan alas. - Se on vale.
Älä väitä, että se oli vahinko. - Ei ollutkaan!
Myönnätkö ampuneesi tahallasi? - Ampuja en ollut minä.
Vaan Sancho. Clara kertoi minulle.
Miten Sancho muka ampui, vaikka pyssy oli sinulla?
Päästä irti, Victor.
En halunnut painaa liipasinta. En halunnut ampua!
Tartu aseeseen. - Mitä aiot, Victor?
Sormi liipasimelle, mutta älä paina.
Minä painoin liipasinta, mutta Sancho painoi sormeani.
Ja hän teki sen tahallaan, koska sinä nait hänen vaimoaan.
Clara aikoi jättää Sanchon sinun vuoksesi, ja Sancho tiesi sen.
Siksi hän ampui sinua.
Hei.
Otin yhteyttä Rauhanlähettiläisiin.
Heillä on HIV-positiivisten lasten asuntola.
Työhaastattelu on huomenna.
Jos minut hyväksytään, jätän Fontanarin. Puhuin jo työkavereille.
Miten voit jättää Fontanarin?
Näin pääsen eroon Victorista. Luulin, että ilahtuisit.
No en, eikä ole hauskaa, että heittäydyt marttyyriksi.
Ei ne voi päästää sinua. Sinä perustit sen paikan!
En minä heitä jätä. Avustan edelleen rahallisesti.
Entä lapset? Sinun lapsesi?
Heistä on vaikea luopua, mutta en saa ajatella itseäni.
Helena, tule. Poltetaan vähän pilveä ja rentoudutaan.
Meillä on ollut rankka päivä tänään.
Sinä vaikutat rauhalliselta. - Vedin jo yhden.
Mistä muuten puhuitte Victorin kanssa?
Eikö hän kertonut? - En ole kysynyt.
Kysyn sinulta.
No, mistä puhuitte?
Tässä.
Siitä laukauksesta. Victor sanoi, että hän ei ampunut.
Asehan oli hänellä, en käsitä...
Helena...
On asioita, joita en ole kertonut sinulle.
Ne tapahtuivat ennen kuin tutustuimme.
Olin... Olin Sanchon ja Claran läheinen ystävä.
Varsinkin Claran.
Älä vaikene, Helena. Hauku vaikka, mutta sano jotain!
Sano jotain.
Nukuhan nyt, pikkuinen.
Varo, ettet vilustu.
Kaipasin raitista ilmaa.
David kertoi siitä laukauksesta. - Mitä sitten?
Vihasit varmaan minua ja vihaat edelleen.
Miksi vihaisin? Näytänkö siltä, että vihaan sinua nyt?
Haudoin kyllä kostoa sinulle ja Davidille. Tein suunnitelmankin.
Kostosuunnitelman? - Joo, tosi hölmön.
Minua loukkasi eniten se, että haukuit huonoksi rakastajaksi.
Etten tiennyt mitään rakastelusta.
Päätin panna sinut syömään sanasi.
Sinähän olit oikeassa, joten päätin jo vankilassa, -
että minusta tulee Maailman Paras Panomies.
Suunnittelin, että viettäisimme yhdessä yhden yön.
Sen aikana rakastelisin sinua uupumatta.
Tuottaisin sinulle nautintoa, josta et ole osannut uneksia.
Sinä tietenkin rakastuisit minuun, -
mutta minä jättäisin sinut enkä palaisi luoksesi, -
vaikka rukoilisit polvillasi.
Sellainen oli kostosuunnitelmani.
Hyvästi, Victor.
Älä nyt vielä mene.
Lähden parin päivän päästä.
Emme varmaan enää tapaa.
Unohtaakseni Helenan, aloin paiskia töitä.
Ryhdyin taas lukemaan Raamattua kuten vankilassa.
Ja Luoja loi yön, etteivät rakastuneet saisi unta.
Hän loi veden valumaan lakkaamatta hallien katoilta.
Hän loi kalat, ei täyttääkseen niillä meret, -
vaan että voisin lastata niitä aamunkoitossa -
ja välttyisin ajattelemasta Helenaa ja tulemasta hulluksi.
Hyvänen aika, miten pelästyin. Anna suukko.
Anna nyt suukko!
Purista oikein lujaa.
Missä olit kaksi viikkoa? - Portugalissa.
Haiset oudolle. - Kalalle. Mitä teit Portugalissa?
Olin lomalla ja hoitolassa. - Lomalla?
Etkö saanut postikorttia? - En.
Ai niin, en voinut lähettää sitä, koska Sancho epäilee jotain.
Hän päätti raitistua, etten jättäisi häntä.
Olimme päihdeklinikalla ja se liero pääsi kuiville!
Entä sinä? - Juon enemmän kuin koskaan, kuten näet.
Menen suihkuun.
Mikä sinun on? - Ei mikään. Väsyttää.
Olen töissä kahdessa firmassa. Lastaan ja puran laatikoita.
Miksi yhtäkkiä haluat tappaa itsesi työllä? - Miten niin?
Ei tämä peli voi jatkua ikuisesti. - Miksi ei?
Puhut ihan pehmeitä. - Odota...
Clara, meidän ei pitäisi enää tavata.
Älä sano noin.
Rakas, en pyydä sinulta mitään. Kunhan saan joskus tavata.
Meidän molempien pitää selvittää elämämme -
mutta kummankin tahollaan.
Mutta minkä vuoksi?
En vaadi sinulta rakkautta.
Minä rakastan molempien edestä.
Clara, mikä täällä haisee?
Clara, haistan jotain outoa.
Helvetti, se paistinpannu!
Clara!
Oletko hullu! Mikä sinun tuli?
Clara!
Ajattelin ettet tulekaan. - Oli vähän hässäkkää kotona.
Kaikki lapset nukkuvat ja paikat on siivottu. - Kiitos.
Pidä hauskaa kullan kanssa. Hyvää syntymäpäivää.
Korkea veisu
En tiennyt että olet täällä.
Tulin hakemaan tavarani.
Älä lähde. Jos jonkun pitää lähteä, se olen minä. - Vaikene.
Lupaa, ettet etsi minua, emmekä tapaa tämän jälkeen.
Lupaa se. - Minä lupaan.
Olemme mahdoton uni, joka etsii yötä.
Unohtuakseen sen varjoihin ja paetakseen maailmaa.
Elämme haaveessamme, joka tuottaa tuskaa ja nautintoa -
olemme kuin kaksi lehteä, jotka kohtaavat syystuulessa.
Olemme kaksi olentoa yhdessä, jotka kuolevat rakastaessaan -
pitääkseen salassa rakkautensa suuruuden.
Onko elämällä enää väliä, jos joudumme erilleen?
Olemme kaksi kyyneltä surullisessa laulussa.
Onko elämällä enää väliä...
Aamu koittaa...
Olemme kaksi kyyneltä surullisessa laulussa.
Ei enempää.
Sitä me olemme.
Emme enempää!
David! - Herätinkö sinut?
En odottanut sinua vielä.
Tulin taksilla Sevillasta asti. En jaksanut odottaa muita.
Nuku nyt, olet varmaan väsynyt. - En ole väsynyt.
Eikö tee mieli? - Ei se sitä ole. Sattuu.
Sattuuko? Miksi?
Olen nainut koko yön.
Mitä sinä teet? - Lähden.
Minne?
Kauas. - Älä taas aloita, Clara.
Anna särkylääke, pääni räjähtää.
Anna minun mennä. - Unohdetaan se viimeöinen.
Rauhoitu, Clara. - Anna avaimet ja päästä ohi.
Ansaitsemme uuden yrityksen. - Niitä on ollut jo liikaa.
Siirry sivuun!
Voin muuttua, näithän sen jo viime viikolla.
Anna anteeksi, helvetti! - Saat anteeksi.
Kuka se oli?
Tieto ei tee sinulle hyvää. - Tekosi ei tehnyt hyvää.
Se oli Victor.
Se huoranpenikka! Arvasin tämän!
Minä sitä ehdotin, mutta se ei tule toistumaan!
Miksi uskoisin sinua? - Koska en ikinä valehtele.
Se on totta, olet loukkaavan rehellinen.
Mitä aiot? - Jään luoksesi, ellet heitä minua ulos.
Eikö se tyydyttänyt? - En sanonut niin.
Miksi helvetissä sitten jäät?
Koska tarvitset minua enemmän kuin hän.
Jatkan siis syyllisyydentunteesi hyväksikäyttöä.
David!
David! Avaa ovi!
Avaa nyt!
Nähdään.
Ole kiltti ja avaa, David!
Minne menet? - Treeneihin.
Oletko varma? - Tietenkin.
Kummasta olet huolissasi? Minusta vai hänestä? - Meistä.
Kenelle hän soitti?
Haloo... Clara?
Oletko se sinä, Clara?
Vastaa nyt, Clara.
Sinun on turha piiloutua, minä löydän sinut kyllä.
Clara...
Miten menee, Sancho? - Terve, David.
Olette ottaneet kunnolla yhteen. - Päinvastoin!
Meillä meni paremmin kuin koskaan, lopetin juomisenkin.
Mutta Clara sai jonkin sätkyn ja huitaisi minua meikkipussilla.
Eikö tuo ole luodinreikä?
Ei hän halunnut osua minuun. Se on vain naarmu.
Onneksi et ollut selin, olisi voinut käydä kuten minulle...
Ei pyörätuoli minua haittaisi, jos saisin Claran takaisin.
Kusipää, et tiedä mistä puhut. - Mitä? - Ei mitään.
Onko sinulla kokkelia? - Ei, mitä varten?
En halua itkeä.
Kokaiini kuivaa kyynelet, tekee kylmäksi.
Anna kun autan.
Anna nyt minun auttaa. - Hitto!
Kiitos, David.
Mitä halusit kertoa? Clara lähetti sinut, vai mitä?
Ei. Clara ei ole tavannut minua aikoihin.
Mutta minä olen nähnyt hänet.
Katso.
Sinähän tykkäät muroista. Mikset syö?
Entä sinä? Pitääkö isoa poikaa vielä syöttää?
Oliko se noin pahaa? Haloo!
Hei, Clemen, Helena täällä. - Hei.
Anna Victorille. - Hän ei ole täällä.
Minne hän lähti? - Hetkinen, ethän sinä tahtonut nähdä häntä.
Tämä on tärkeätä.
Eilen sanoit, että Victorille ei saa antaa sinun osoitettasi ja nyt...
Pyydän hänen osoitettaan. Missä hän asuu?
Olet uskomaton.
Vaikka maksat meidän palkat, et voi kohdella meitä miten haluat.
Älä kiduta minua, Clemen, teen sen kyllä itse.
Älähän nyt. Victor asuu Ventanillasissa parakkitalossa.
Clara siivosi ja sisusti sen häiskän asunnon -
ja tämä on nainut sitä siitä lähtien kun pääsi linnasta.
Missä se asuu?
Kulta rakas!
Rakas Victor.
Kunpa tämä kirje päätyisi Raamattusi lehtien väliin -
muiden rakkaiden muistojesi viereen.
Kun luet tätä, olen jo kuollut tai pakenemassa.
Älä syytä itseäsi, äläkä sääli minua.
Tiesin alusta lähtien, että tuhoutuisin kuin tämä kortteli.
En kuitenkaan kadu mitään enkä syytä sinua, rakkaani.
Olin jo tuomittu ennen kuin tutustuin sinuun.
Jätän avaimesi ja vähän rahaa.
En saanut mukaan enempää, kun lähdin pakoon Sanchoa.
Lähde Madridista.
Tiedän, että sinulla on nyt hyvä syy jäädä tänne, -
mutta kyllä Helena ymmärtää.
Pakene Sanchoa! Häntä vastaan sinun ei kannata taistella.
Sinä ja minä emme ole syntyneet tappajiksi.
Haavoittaa osaamme, siinä olemme oikein lahjakkaita.
Mutta emme tapa.
Joku tulee.
Se on varmasti Sancho.
Tunnen hänen tapansa hakata oveen.
Hyvästi, Victor.
Missä Victor on? - Ei asu enää täällä.
Missä sitten?
En tiedä.
Mitä nyt tehdään? Ammutaanko toisemme?
Onko muuta ratkaisua? - Riippuu sinusta.
Clara!
Koko elämäni on ollut tätä.
Epätoivoista hivuttautumista lähemmäs sinua.
Olisi pitänyt ampua sinua munille sinä iltana.
Ammu jo.
Mitä odotat?
Pitääkö taas painaa liipasinta puolestasi?
Veit kuusi vuotta elämästäni! - Sinä veit paljon enemmän.
Et omistanut Claraa. - Et sinäkään elämääsi.
Mies ei hallitse nuoruuttaan, eikä naisia joita rakastaa.
Ei voi olla totta...
David! Mitä teet täällä?
Helena, olen Miamissa.
Vietän joulua parin kaverin kanssa.
Ensimmäinen joulu auringossa -
ja ensimmäinen kuuteen vuoteen ilman sinua.
Vaikea myöntää, mutta ymmärrän sinua paremmin kuin koskaan.
Ymmärrän miksi olit niin iloton -
miksi näin sinun nauravan niin harvoin.
Älä syytä itseäsi mistään, syyllinen olin minä.
Sekä siihen mitä tapahtui asunnollasi, -
että Ventanillasin murhenäytelmään.
Ota vastaan tämä syyllisyyden ilmaus.
Se on osoitus rakkaudestani ja samalla joululahjani sinulle.
Victor! - Mitä nyt?
Joko se tulee? Lähdetään!
Hei, hei!
Josep! Nyt äkkiä O'Donnelin äitiysklinikalle.
Ajetaan jostain missä ei ole ruuhkia.
Mennään keskustan kautta. - Sitä kautta ei ehditä ikinä.
Ehditäänpäs, kaikki on futismatsissa.
Hengittele nyt vain ja koita kestää, kulta.
Malta hetki, vauva, kohta ollaan perillä.
Koita kestää. Muista hyljehengitys!
Josep, auta sinäkin!
Hirveä poltto!
Yritä malttaa mielesi.
Yritän puhua sille järkeä.
Tiedän miltä sinusta tuntuu.
26 vuotta sitten minulla oli ihan yhtä kiire syntyä.
Sinä ryökäle olet onnekkaampi, nyt kaikki on toisin!
Kadut ovat täynnä ihmisiä, silloin ei näkynyt ristin sielua.
Väki kyhjötti kodeissaan paska jäykkänä pelosta.
Onneksi espanjalaiset eivät ole pelänneet enää pitkään aikaan.
Uploaded by Sylvesteri