DER ER ERKLÆRET UNDTAGELSESTILSTAND -
- FOR HELE DET SPANSKE TERRITORIUM
Ytringsfriheden, friheden til at vælge opholdssted -
- forsamlingsfriheden, foreningsfriheden -
- og paragraf 18 om begrænsninger for tilbageholdelse er ophævet.
MADRID, JANUAR 1970
Koncentrér dig om arbejdet!
Systematiske aktioner, som skal forstyrre ro og orden i Spanien -
- har fundet sted i den seneste tid som del af et internationalt komplot.
Beskyttelsen af fred, fremskridt og borgerrettigheder i Spanien -
- tvinger regeringen til straks at gribe ind -
- og standse disse forstyrrelser.
Regeringen gør derfor brug af loven, først og fremmest paragrafferne ...
- Doña Centro, hvad sker der? - Ingenting. Gå ind til dig selv.
- Centro! - Isabel, du vækker alle naboerne!
Jeg har det så dårligt. Jeg er ét stort rod indeni.
Overdriv nu ikke.
Så, for pokker! Du overdrev ikke. Tværtimod.
Kom. Du er ved at føde. Nu må vi have dig i tøjet.
Isabelita, du snød mig rigtigt. Da du kom hertil, var I allerede to.
Forsigtig. Kom ...
Vent! Jeg skal lige lukke døren. Forsigtig ...
- Du skulle have sagt, det var i dag. - Det kunne jeg da ikke vide.
- Jeg kan ikke tælle. - Ak, uvidenhed!
Stands! Stands!
Dumme skid!
Kom. Støt dig her.
Forsigtig.
Stands! Stands!
Centro!
Stands! Stands, for fanden!
Pis!
Rolig. Kom så med dig.
- Jeg kunne have dræbt Dem. - Mine sko tager livet af mig først.
De kan ikke køre med. Jeg skal i garage.
- Min veninde skal føde. - Hvad skal jeg gøre ved det?
- De kan ikke køre med. - Slap af, min pige.
- Gør ikke det her mod mig! - De behøver ikke adoptere barnet.
Jeg er på vej i garage.
Det er ikke min bus.
Rolig. Saml benene. Træk vejret dybt.
Fandens! Der er 30.000 chauffører i Madrid, og så sker det for mig.
Du må ikke græde. Ikke græde!
Hvis ikke tosser som os fik børn af og til -
- var verden tom eller fuld af oldinge.
Colognen virker afsvalende, ikke?
- Den falder ned. - Saml benene.
Englen. Det ser ud, som om den vil springe ud.
Som om staklen vil begå selvmord.
Centro, jeg tisser i bukserne.
Det er ikke det, skat. Vandet er gået.
Stands! Vandet er gået!
Jeg kører hen, hvor vi ikke er i vejen.
Læg benene herop.
Også det andet.
Rolig ... Jeg er hos dig.
Kom så. Kom så i gang.
Pres, pres, pres!
Pres! Bliv ved!
Flot!
Bliv ved! Det er flot! Bliv ved!
Bliv ved!
Flot! Bliv ved!
Pres, pres, pres!
Chauffør, kom og hjælp mig! Pres, pres, pres!
Bliv ved!
Nu kommer den!
Det er en dreng. Og han er glad og tilfreds.
Det var heldigt.
Først binder man noget om navlestrengen.
Har du noget at binde om navlestrengen? Dine snørebånd!
- Du klarede det flot. - Har han det hele?
Det barn er perfekt.
Kom med det andet snørebånd!
Nu skal vi klippe navlestrengen over. Har du en saks eller noget?
- Nej. - Du har ingenting.
Nu har jeg det! Jeg bider den over.
Det gør ikke ondt. Giv mig et stykke tøj til den lille.
Lille pus.
Mit barn!
Her er dit barn.
Mit barn! Hvor er du smuk!
- Hvor er du smuk! - Hvor skal vi hen?
På hospitalet. Hun er ikke klar til at tage med mig hjem.
Hold godt fast på ham. Du er svag. Pas på, du ikke taber ham.
Du må ikke falde i søvn.
Nu kører vi!
Ikke sove. Ikke sove.
Nu gør det ondt igen.
Det er moderkagen. Giv mig barnet.
- Nu skal du presse igen. - Igen?
Du skal have det hele ud. Kom, min pige. Pres! Pres!
- Hurtigt! Hun bløder! - Jeg skynder mig.
Hvil dig lidt.
Kunne du ikke have ventet, din slyngel?
Du havde så travlt med at komme til Madrid.
- Hvad skal han hedde? - Victor.
Se, Victor! Madrid.
I hjertet af Madrid, trods vejrgudernes uvilje -
- nedkom en kvinde i en af Det Kommunale Trafikselskabs busser.
Nyheden om den spontane fødsel har mødt megen sympati.
Borgmesteren forærede den nyfødte hans første udstyr-
- og udnævnte ham til æresborger.
Direktøren for Trafikselskabet ville ikke stå tilbage for ham -
- og han og byrådets ekspert på området samt deres hustruer-
- forærede mor og søn livstidsbuskort -
- så de kan benytte busserne, når som helst de ønsker det.
Med slige lyse udsigter er den utålmodige unge mand sikret -
- et liv på hjul.
20 ÅR SENERE
I Coto Doñana dræbte de
dræbte de min hund
Ind i det grønne løv
fulgte den et dyr
I hele Andalucía
var der ingen hund som min
Hunde! De behandler os som hunde, og det er, hvad vi er.
Hunde! Se bare den flok lam, vi skal vogte.
Med glæde vendte den tilbage
med snilde bragte den dyrene hjem
Den var nøglen til min gård
og vogter af min hjord
Ingen ulv turde nærme sig
lammene på flodens bred
Den tapreste blandt tapre, ingen mere ædel end den
Se dem engang. De stjæler og fusker-
- forråder og fordærver hinanden.
Der kommer aldrig en hund som min ...
Vi er vogtere for en syg hjord.
Tag en tår for at fejre det.
Nej tak. Du drikker for os begge.
- Ja? - Det er mig.
- Hej. - Hvad laver du?
- Vander blomster. - Er du vred?
- Nej, slået ud. - Tilgiv mig.
Undskyld, jeg gik på den måde. Tilgiver du mig?
- Jeg vil ikke tale om det i telefonen. - Vi snakker sammen senere.
Jeg kommer hjem, så hurtigt jeg kan. Vi ses, elskede.
- Min kone bedrager mig. - Hvad?
- Clara går i seng med en anden. - Sancho, det er noget sludder.
- Hvad skal jeg gøre? - Drik mindre.
- I tror, det hjælper på alt. - Sprut hjælper dig ikke.
- Uden sprut ville jeg myrde hende. - Sludder!
Kun sådan hindrer man en kvinde i at være utro.
Jeg kunne også myrde ham.
Men jeg ved jo ikke, hvem han er.
En af dem?
At tænke sig, at et af de svin knepper min kone, mens jeg knokler.
Tanken gør mig syg.
3, 19...
... 17, 37.
Smukke.
Nej, min far er ikke hjemme. Ellers skulle du ikke komme her.
Lære at vente? Jeg vil blæse på, hvad Lou Reed siger.
Er du her ikke om et kvarter, ringer jeg til La Corsaria.
Hun sælger elendige stoffer, men hun sælger.
Tag chokolade med. Så slipper jeg for at gå ned.
Stadig flere møder op på skadestuen for at springe ventelisterne over.
- Elena? - Hvem er det?
Victor.
- Fyren fra i lørdags. - Hvilken fyr?
- Vi bollede på wc'et i Voltereta. - Jeg var ret skæv.
- Vi aftalte at ses i dag. - Jeg er på vej ud.
- Hvorhen? - Ring en anden dag.
- Du aftalte at møde mig. - Jeg glemte det jo.
Jeg har en pizza med til dig.
- Han er skør. - Den er varm.
Så spis du den. Og du skal ikke ringe mere.
GENERALPRØVE PÅ EN FORBRYDELSE
Hej! Næste stop er Eduardo Dato.
- Så har vi kørt hele ruten. - Det ved jeg.
- Skal du ikke af? - Jeg fortsætter.
- Hvortil? - Ingen steder.
- Du må da have et mål. - Nej. Og hvad så?
- Bliver du her hele natten? - Nej, jeg står af. Senere.
Skynd dig lidt. Og pas på.
Dumme skid ...
Nå, så hun skulle ud!
Hvornår gik han?
Sig det, eller jeg finder en anden.
Nå, der er han.
Det var på tide! Kom ind, for satan!
Vent i stuen, men rør ikke ved noget.
- Hvad fanden laver du her? - Du lukkede mig ind.
Jeg troede, du var en anden.
Men det er mig. Vi havde en aftale.
- Hvem tror du, du er? - Du ventede en pusher, hvad?
Og hvad så? Skrid!
Pas lige på. Jeg har ikke været grov over for dig.
Jeg går, når jeg får en forklaring.
Du behøver ikke tage sådan på vej. Jeg ville bare snakke lidt.
Jeg mødte dig for en uge siden, og vi fik os et skidegodt knald.
Det var første gang for mig. Ved du, hvad det vil sige?
Og for første gang stjal jeg i pizzeriaet.
For at kunne være sammen med dig.
Ud!
Kan du ikke se, jeg sigter på dig?
Skrid!
Tror du, at fordi du kom mellem mine ben -
- kan du bare komme her og forlange en forklaring? Idiot!
- Tal ordentligt! - Du kneppede mig ikke, barnerumpe.
- Du har meget at lære. - Ti stille!
Jeg var sikker på, jeg havde dræbt hende.
Og tanken gav mig en vis tilfredsstillelse.
En kvinde har meldt et skud i sit hus.
Eduardo Dato 18. Vidnet bor på 2. sal.
Det er lige i nærheden.
Nat K til H 50.
Vi hørte meddelelsen. Vi er ved Eduardo Dato-broen. Vi går ind.
Javel. Vidnet virkede ikke sikker. Aflæg rapport bagefter.
Forstået.
Er du her stadig?
Jeg ville da ikke gå, når du var bevidstløs.
Det gør så ondt!
Du slog hul i hovedet på mig.
Gå, eller jeg ringer efter politiet!
Jeg må have noget heroin!
Nogen ringede på. Jeg sagde, du ikke var her.
Han havde noget chokolade til dig.
Er du rigtig klog? Skal jeg slå dig igen?
Her er nr. 18.
- Hvem er det? - Politiet.
Min veninde siger, jeg er gal, men jeg hørte et skud.
- Det var tv'et. - Nej!
- Vil De godt åbne, frue? - Fruen er her ikke.
- Vi er tjenestefolkene. - Luk så op!
En galning prøver at voldtage Deres underbo!
- Kom! - Sancho, vent ...
- Giv mig radioen. - Fingrene væk!
Du dækker mig.
Vi må have forstærkning. Det er farligt.
Skal vi vente, til konen er blevet voldtaget og myrdet?
- Sancho, det her er forkert. - Det er forkert at være bange.
Jeg er bange, fordi jeg ikke har tømt to flasker whisky og er hanrej.
Hvad? Du vover på at nævne Clara igen!
Rolig, for fanden, Sancho!
Det er den dør. Hvordan kommer vi ind?
Her kan være en vogn om et minut.
- Vi må ind. - Hvordan?
Vi ringer på.
Læg pistolen. Det er min fars.
Her har du din skide pistol.
Politi! Luk op!
Luk op!
- Rør jer ikke, eller jeg skyder! - Rolig! Slip pigen.
Hvad vil I? Jeg har intet gjort. Sig, det er en fejltagelse.
Du begår en fejl!
- Jeg har intet gjort. - Hvorfor er hun såret?
Det må være sket lige nu.
- Jeg skyder nosserne af dig! - Du skal ikke provokere ham!
Du skal ikke provokere mig.
- Hvad hedder du? - Victor Plaza.
Victor, der må være en fornuftig forklaring på det her.
Sænk pistolen og giv mig pigen -
- og forklar mig det hele.
Han skal ikke sigte på mine nosser.
Jeg laver dem til mos.
Så er det godt! Giv mig pistolen.
David, hvad laver du? Du er ikke rigtig klog.
- Du sigter på en overordnet. - Jeg sigter på en fuld galning.
Giv mig pistolen. Victor, vi laver en aftale.
Min makker giver mig sin pistol. Du lægger din. Og så slipper du ...?
- Elena. - En fornøjelse.
- Er det en aftale? - Ja ...
Godt. Sancho, kom så med den skide pistol!
- Slip mig! - Victor, rolig nu.
Vi har en aftale. Nu er det dig.
- Ja, men hvad sker der med mig? - Ingenting. Sænk pistolen.
Sænk pistolen ... langsomt.
Sådan. Señorita ...
Sænk pistolen.
Læg pistolen!
Sancho, slip pistolen!
Sancho, for fanden!
Løb!
I Handicap OL 92 -
- har Spanien vundet endnu en medalje i kørestols-basket.
Det spanske hold slog det argentinske 56-52.
Bolden afleveres til David de Paz, kampens bedste spiller.
De Paz holder stand og skyder.
En tilskuer følger intenst målet. Elena Benedetti, Davids hustru.
David de Paz, som blev lammet af et skud -
- har spillet en flot turnering ...
Jeg ønsker, at du skal lide
som jeg lider
og jeg vil lære at bede
for at få det til at ske
Jeg ønsker, at du skal føle dig så værdiløs
som et glas uden whisky mellem to hænder
Og at du føler, at hjertet i dit bryst
tilhører en anden og får dig til at lide
Jeg ønsker dig død
hvor du end er
og jeg vil lære at bede
for at få det til at ske
Min søn, jeg har kræft. Jeg lever næppe, til du kommer ud af fængslet.
Du får huset, hvis det står endnu -
- og lidt penge, hvis sygdommen ikke æder dem.
Jeg var en dårlig mor.
Jeg delte alt med dig, men gaden gav mig kun elendighed.
- Her er fotoet og udklippet ... - Mor ...
Jeg er hverken blevet narkoman eller har fået aids.
Jeg studerer og underviser.
Pædagogik, metalsløjd, kunsthåndværk, ja, selv teologi.
Det afkorter også straffen.
En medfange lærer mig bulgarsk. Jeg læser også Bibelen.
Jeg er ved Første Mosebog. Du tror nok, jeg er gal.
Men for at undgå det, må jeg holde mig beskæftiget ... og ikke tænke.
4 ÅR SENERE
Skiderik!
Hej, mor. Jeg har været ude i to dage.
Jeg har ryddet op i huset lige siden. Du skulle have set det!
I morges var jeg i banken for at hæve arven.
150.000 pesetas.
På vej herhen prøvede jeg at regne ud ...
... hvor mange kunder du må have haft for at spare 150.000 pesetas op.
Mindst 1000 kunder.
Og jeg får det beløb uden at have gjort det en eneste gang.
Det er uretfærdigt. Hvordan man end ser på det.
Det gør mig ondt, Elena.
Jeg er Sancho, Davids ven.
Jeg kan snart ikke klare mere.
Elena, det gør mig meget ondt. Jeg føler med dig.
Elena, det gør mig meget ondt.
Jeg føler med dig.
- Señora ... - Hvem er han?
- Det gør mig meget ondt. - Hvem er han?
Jeg er Ana. Jeg arbejder sammen med Elena i Fontanar.
- Må jeg kondolere? - Tak.
- Mere? - Nej, det er nok.
Mester? Må jeg tage nogle blomster til min mors grav?
Værsgo. Det ville señor Benedetti nok ikke have noget imod.
- Vi er næsten færdige. - Mere?
En lille smule.
"El Fontanar, børnehjem."
"Fat mod, Elena. Vi elsker dig og har brug for dig. Dine venner ..."
- Er det konsul Benedettis begravelse? - Ja, men familien er gået.
Jeg har vandret rundt som en zombie.
Det var trist og hurtigt overstået. Lige pludselig forsvandt alle.
- Jeg var skuffet. - Er du en ven?
Af Elena. Jeg ved kun, at faderen var en italiensk diplomat med en pistol.
- Hvad med dig? - Jeg kender David.
- Tror du, de er lykkelige? - De døde?
- Det spørger jeg også mig selv om. - Nej, jeg mener David og Elena.
- Hvad ved jeg? Spørg dem selv. - Den vej.
- Kender du hende? Kendte ... - Ikke særlig godt.
Det er min mor.
Tak.
Min bil er her et sted. Hjælp mig med at finde den, så får du et lift.
Fedt nok.
Jeg har ingen stedsans overhovedet.
Jeg kan fare vild på en kvadratmeter.
- Husker du mærket og farven? - Ja. Mere gak er jeg ikke.
Det ligner Sarajevo.
- Det skal rives ned. - Hvornår?
Det ved jeg ikke. De skal bygge en vigtig vej. Príncipe de Asturias.
- Har du lyst til noget at drikke? - Så får jeg da varmen.
Møblerne kommer senere.
- Lad os vente ... - Jeg kan invitere dig ud.
- 150.000 pesetas. - En anden dag.
Jeg har ikke stjålet dem. Jeg har arvet dem. Er du med?
Hvad er der med dig?
Jeg hedder Clara. Vi ses en anden dag.
- Undskyld. Jeg hedder Victor. - Farvel, Victor. Vi ses.
Jeg føler med dig.
Hvad siger du?
Det er godt.
Nu er det endnu bedre.
Op med dig.
Jeg så Victor Plaza ved begravelsen.
Victor? Er du sikker?
- Ja. - Jeg så ham ikke.
Du havde ryggen til. Du var på vej hen til bilen sammen med Sancho.
Fandens også! Sagde han noget?
- Han kondolerede. - Han er psykopat.
Hvordan kendte han til begravelsen?
Det ved jeg ikke.
Måske fulgte han efter dig.
- Vi må melde det til politiet. - Nej, David.
Du skal ikke forfølges af den galning.
Vi kan ikke anmelde ham for at kondolere mig et offentligt sted.
Folk tror, at velgørenhed er at give det ringeste, man har i huset.
Men nej. Vel får vi mange forvaskede T-shirts, men ...
Hvor er anorakkerne? Vi må slå Elena for penge igen.
- Det er krænkelse af husfreden. - Det vil jeg skide på.
- Hvorfor udspionerede du min kone? - Jeg udspionerede ikke nogen.
Min mor døde. Jeg stødte ind i begravelsen ved et tilfælde.
- Du dukker altid op de gale steder. - Ja. Jeg er ikke så heldig som dig.
- Hvad? - Du vinder, hvor galt det end ser ud.
Hvis du nærmer dig min kone igen, smadrer jeg dig.
Jaså?
Hvordan?
Sikke et mål!
Hold kæft, et mål!
Se dér!
Se, hvordan han bryder igennem!
Caminero er genial. Du er pissegod, Caminero!
Victor, nu har jeg advaret dig.
Fedt!
Den skal ligge sådan her. Nu er det en sofa.
Slår du den ud, er det en seng.
- Tusind tak. - Det var så lidt ...
- Her ... - En bibel?
Ja, det er min bibel.
- Hvad er det? - Læs det.
Kom nu.
"Fik fjernet mandler som barn. Er ikke afhængig af rusmidler."
-"Hæmoglobin. Hæmato...?" - Hæmatokrit.
"Jern ..."
"Hiv-negativ."
- Du kan se, jeg er sund og rask. - Ja, det er du.
Jeg har ikke sagt det før.
Men jeg er lige kommet ud af fængslet.
- Nå, men ... her er ret varmt, ikke? - Dejligt.
Hvad er det?
Bulgarsk. "Hvis du vil, kan vi slå futonen ud."
- Nu må du have kigget færdig. - Jeg har aldrig set noget lignende.
Det har jeg heller ikke.
- Kom her. - Jeg kommer.
Hvad så?
- Jeg opdagede ingenting. - Jeg har ikke megen erfaring.
- Lær mig det. - Umuligt.
Man kan lære alt. Og jeg er meget lærenem.
Jeg vil være verdens bedste elsker.
Fortæl mig, hvad du kan lide. Hvad du tænker på, når du onanerer.
Vis mig det. Jeg har masser af tid til at lære.
Victor, du behandlede mig som en hønserøv.
Nedtur!
Du skal ikke kaste dig over kussen så hurtigt.
Hverken for at slikke ...
... eller for at stikke den ind.
Først må du gøre den klar.
Den vil fortælle dig, hvornår den er klar.
- Hvordan gør den det? - Det får du at se.
Det håber jeg.
- 1. lektion: Der skal to til at elske. - Fedt nok. Hvad er 2. lektion?
- Hej, Clemen. Hvordan er det gået? - Kaos. Jeg sendte Josep syg hjem.
- Og børnene? - Der kom en frivillig.
- Har han referencer? - Nu ved han meget om vandvarmere.
- Fint. Hvem er han? - Han har studeret pædagogik.
Han vil blive året ud. Jeg kan godt lide ham.
- Det siger du ikke! - Han tilbød at tage sig af børnene.
De er helt vilde med ham.
Ulv, kom herhen!
Det er Elena, vores boss.
Miguel, du er besat af ben. Giv så slip!
- Hvad vil du? - Hjælpe til.
- Ved at forfølge mig? - Jeg forfølger dig ikke.
Siden du kom ud, møder jeg dig overalt.
Beklager, men vi bor i samme by.
- Victor, du kan ikke blive. - Hvorfor ikke?
Clemen sagde, mit eksamensbevis var nok.
- Hvornår har du studeret pædagogik? - I fængslet, per korrespondance.
- Ved Clemen, du har siddet inde? - Hvad nu?
Må jeg ikke blive, fordi jeg har siddet inde? Det var din skyld ...
Er det en NGO eller et ministerium?
Det er et hjem for 12 børn, der har lidt nok.
Vores problemer skal ikke gå ud over dem.
"Forbandet skal du være i staden, og forbandet skal du være på marken!"
"Forbandet dit livs og din jords frugt!"
"Forbandet skal du være, når du går ind, og når du går ud."
Femte Mosebog, kapitel 28.
Moses må have tænkt på mig.
11. lektion. Hvad skal vi i dag?
- Det, du har lyst til. - Nej. Ikke det, jeg har lyst til.
11. lektion:
For en forelsket kvinde er den største nydelse at glæde manden.
Clara, du må ikke forelske dig i mig.
Det skulle du have sagt noget før.
VELKOMMEN
- Hvad gør du her? - Jeg bor her.
Vi blev gift, længe før du fik Alzheimers. Hvor har du været?
- Jeg har undervist hele formiddagen. - I dans?
Ja. Hvad laver du? Hale?
Ja, tyrehale i brandy.
- Fejrer vi noget? - Vores 12-års-bryllupsdag.
Sancho, det havde jeg glemt. Det er jeg ked af.
Det kan jeg se. Gå bare ind i stuen.
Ja. Laver du mig en drink?
Du ligger og ser tv som en mand.
Jeg vidste ikke, det kun var mænd, der måtte ligge på sofaen.
- Jeg er træt. - Du har danset for meget.
Hvorfor vil du undervise igen efter syv år?
Måske begynder jeg at danse igen.
- Jeg må holde mig beskæftiget. - Du kan beskæftige dig med os.
Sancho, hvorfor bliver vi ikke skilt?
Hvorfor bliver vi ikke skilt?
Så længe jeg elsker dig, bliver vi ikke skilt.
En dag holder jeg op med at være bange for dig. Og det sker snart.
- Jeg må ud i køkkenet. - Du slår mig ikke igen!
- Det gør mest ondt på mig. - Så meget desto værre.
Bliv her. Jeg dækker bord.
Undskyld.
Om du tror det eller ej
om så Gud vil hade mig
bliver det vort sidste møde
Du vil forstå
at hvor meget du end
vil lide
dør du ikke
Giv slip ...
... på illusionen
Ikke til nogen giver jeg mit hjerte
Giv mig min kærlighed tilbage, så jeg kan slå den ihjel
Giv mig den ømhed tilbage, jeg gav dig
Du fortjener ikke at beholde den
Du betyder intet for mig mere
Giv mig min mors rosenkrans tilbage
og behold alt det andet
Jeg sender dig dine ting en dag
for du ser mig aldrig mere
- Du skylder mig for to måneder. - Kommunen har ikke betalt ...
Italieneren er stenrig. Hun må hoste op.
- Rosa altså ... - Clemen, vi går til tandlægen.
Hvis de siger noget om regningen, kan de ringe til mig.
- Hej. Er min kone her? - Skal jeg hente hende?
Nej tak.
To dage.
Godt. To dage. Jeg mangler også pengene.
Ja?
- Køb det i dag. - Mange tak, Elena.
- Hej, David. - Hej.
- Du ser rædsom ud. Hvad er der? - Jeg så Victor gå herind.
- Han arbejder som frivillig. - Hvad?
- Nu ingen scener. - Hvordan kunne du antage ham?
- En dag var han her bare. - Det forstår jeg ikke.
Vi er ikke i hæren. Jeg kan ikke give kontraordre uden nogen forklaring.
Og Victor er dygtig.
- Fanden tage mig! - Hvad skal jeg gøre?
Victor ...
David! Victor, kan du ikke se, jeg er optaget?
- Undskyld. Jeg vil godt tale med dig. - I lige måde.
- Har du noget imod at gå et øjeblik? - Ja!
Rolig, elskede. Der sker ikke noget.
Det er det sidste sted, I skulle have mødtes.
Victor, lad os få tingene på det rene.
Den kvinde er min kone. Jeg er vild med hende og vil gøre alt for hende -
- for hun er alt, hvad jeg har. Og som alle krøblinge er jeg hidsig.
Jeg er vis på, du elsker din kone og er hidsig. Men det rager ikke mig.
Jo, lidt. Før jeg mødte dig, så jeg op på solen, stjernerne, månen ...
Nu må jeg se ned. Efter hundelorte, så jeg ikke sviner hænderne til.
Efter vandpytter, bræk, kantstene ... Du har dømt mig til at se ned, Victor.
- Vel har jeg ej. - Jeg skider på, om det var et uheld.
Det var ikke et uheld.
- Gjorde du det med vilje? - Det var ikke mig.
Det var Sancho. Det har Clara fortalt mig.
Hvordan kunne Sancho skyde mig, når du havde pistolen?
Slip mig! Victor, slip mig!
Victor!
Jeg ville ikke skyde dig.
- Tag pistolen. - Hvad nu?
Sæt fingeren på aftrækkeren uden at trykke af.
Jeg trykkede på aftrækkeren, men Sancho trykkede på min finger.
Han gjorde det, fordi du gik i seng med hans kone.
Clara ville forlade Sancho for dig. Og det vidste han.
Derfor skød han dig.
- Hej. - Hej.
Jeg talte med "Fredens Budbringere". De har et hjem for aids-syge børn.
Jeg taler med dem i morgen.
Hvis de vil have mig, forlader jeg Fontanar. Jeg har sagt det til dem.
- Hvordan kan du forlade Fontanar? - Så har Victor ingen undskyldning.
- Jeg troede, du ville blive glad. - Nej. Du skal ikke ofre dig.
Det børnehjem er dit værk.
Jeg vil stadig hjælpe dem økonomisk.
Hvad med dine børn?
Det bliver hårdt at forlade dem. Men jeg må ikke tænke på mig selv.
Kom, Elena.
Vi ryger os skæve og slapper lidt af.
Det har været en nervepirrende dag for os begge.
- Du virker meget afslappet. - Jeg har allerede røget.
- Hvad talte du og Victor om? - Har han ikke sagt det?
Nej. Jeg har ikke spurgt ham. Jeg spørger dig.
Hvad talte I så om?
Værsgo.
Om skyderiet. Victor siger, det ikke var ham.
Men han havde pistolen. Det forstår jeg ikke.
Elena, der er noget, jeg ikke har fortalt dig.
Det skete, før jeg mødte dig.
Jeg var gode venner med Sancho.
Og med Clara. Især med Clara.
Elena, skæld mig ud. Hvad som helst. Bare sig noget.
Sig noget.
Læg dig nu til at sove.
Du bliver forkølet.
Jeg trængte til frisk luft. David har fortalt mig om skyderiet.
Ja?
Jeg kan forestille mig, hvor du må have hadet mig og stadig hader mig.
Hvordan skulle jeg kunne hade dig? Ser jeg ud, som om jeg hader dig nu?
Men indtil for nylig ville jeg hævne mig på jer. Jeg havde en plan.
- En plan om hævn? - Ja. En latterlig plan.
Det, der gjorde mest ondt, var, at du sagde "barnerumpe" -
- og at jeg ikke kunne kneppe.
Det skulle du æde i dig. Det værste var, at det var sandt.
Når jeg kom ud, ville jeg blive verdens bedste elsker.
Jeg ville tilbringe en hel nat med dig.
Jeg ville kneppe dig, til du gik i to dele.
Du skulle få bedre sex, end du nogensinde havde drømt om.
Du ville naturligvis falde for mig.
Men jeg ville droppe dig -
- og aldrig være sammen med dig igen, om du så tryglede mig om det.
Det var min hævn. Det var min plan.
Farvel, Victor.
Du behøver da ikke gå endnu.
Jeg rejser om et par dage. Vi ses nok aldrig mere.
For at glemme Elena tog jeg et job -
- og begyndte at læse Bibelen igen.
Første dag: Gud skabte natten, så de elskende ikke kunne sove.
Og vandet, så det kunne dryppe fra markedets tag.
Han skabte fiskene, så jeg kunne losse dem før daggry-
- og således undgå at tænke på Elena og undgå at blive vanvittig.
Hvor blev jeg forskrækket, skat! Giv mig et kys. Giv mig et kys!
Giv mig et klem!
- Hvor har du været de sidste to uger? - I Portugal. Du lugter anderledes.
Det er fisk. Hvad lavede du dér?
Jeg var turist. Og på kur.
Fik du ikke mit kort? Jeg kunne ikke nå at sige det.
Sancho har mistanke, så han vil forbedre sig og vinde mig tilbage.
Vi har været på en klinik. Den skid drikker ikke mere.
- Hvad med dig? - Jeg drikker mere end nogensinde.
Jeg tager et bad.
- Er der noget galt? - Nej, jeg er bare træt.
Jeg arbejder både på markedet og på hjemmet. Jeg slæber kasser.
- Hvorfor knokler du pludselig sådan? - Jeg kan ikke snylte på dig altid.
- Hvorfor ikke? - Du kan sige nogle ting ...
Vent lidt.
Clara ...
Det er bedst, vi holder op med at ses.
Det må du ikke sige.
Jeg kræver intet af dig. Kun at se dig en gang imellem.
Vi må begge have styr på vores liv, men vi må gøre det hver for sig.
Men hvorfor? Jeg forlanger ikke, du skal være forelsket i mig.
Jeg elsker dig nok for os begge.
Clara, kan du ikke lugte noget?
Clara, der er noget, der lugter.
Panden, for pokker!
Clara!
Er du rigtig klog?
For fanden da! Satans også!
Clara!
Clara?
Clara ...
- Jeg troede ikke, du kom. - Jeg havde et problem.
- De sover alle sammen. - Godt. Tusind tak.
Hyg dig med din kæreste. Og til lykke. Kys hende fra mig.
Jeg troede ikke, du var her.
Jeg kom for at hente mine ting.
- Gå ikke. Jeg går. - Ti stille.
Lov mig, at du ikke opsøger mig, og at vi aldrig ses igen.
- Lov mig det. - Jeg lover det.
Vi er en umulig drøm
som søger natten
for i dens mørke at glemme
verden og alt omkring os
Vi er i vort sandslot
pinefuldt og elsket
to blade, som vinden
forenede i høsten
Vi er to sjæle, forenet i én
som elsker hinanden og dør
for at bevare hemmeligheden
om deres store kærlighed
Men hvad betyder livet
når vi skilles
Vi er to tårer
i en sang
Det er morgen ...
Vi er to tårer
i en sang
Intet andet
er vi
Intet
andet ...
- David ... - Vækkede jeg dig?
Jeg ventede dig ikke allerede.
Jeg tog selv hjem fra Sevilla. Jeg ventede ikke på holdet.
- Sov nu. Du må være dødtræt. - Nej. Jeg er ikke træt.
- Har du ikke lyst? - Det er ikke det.
- Det gør ondt. - Ondt? Hvorfor det?
Jeg har bollet hele natten.
- Hvad laver du? - Jeg rejser.
Hvorhen?
- Langt bort. - Clara, lad nu være.
Giv mig en Alka Seltzer. Mit hoved er ved at eksplodere.
- Lad mig gå. - Kan vi ikke glemme det i går?
- Vent lidt, Clara. - Giv mig nøglerne.
- Vi fortjener en chance til. - Vi har brugt vore chancer.
Flyt dig!
Jeg kan ændre mig. Det viste jeg dig i sidste uge, ikke?
- Tilgiv mig! - Jeg tilgiver dig.
Hvem var det?
- Det gavner dig ikke at vide det. - Det, du har gjort, gavner mig ikke.
Det var Victor.
Satans! Jeg vidste det!
Det var min skyld. Det sker ikke igen.
- Hvorfor skulle jeg tro dig? - Jeg lyver aldrig.
Det er sandt. Du er uforskammet ærlig.
- Hvad gør du nu? - Jeg bliver hos dig.
- Var det ikke godt? - Det sagde jeg ikke.
- Hvorfor fanden bliver du så hos mig? - Du har mere brug for mig end han.
Godt. Jeg fortsætter med at udnytte din skyldfølelse.
David!
David, luk op!
David, hvad laver du?
- Vi ses. - David, luk nu op.
- Hvad skal du? - Træne.
- Er du sikker? - Selvfølgelig er jeg sikker.
- Er du bekymret for ham eller mig? - For os alle tre.
Hvem talte han med?
Ja? Clara?
Clara?
Clara, svar.
Clara, hvor du end skjuler dig, skal jeg nok finde dig.
- Hvad så, Sancho? - Hej, David.
- Denne gang var det alvorligt, hvad? - Nej.
Vi havde det bedre end nogensinde. Jeg var holdt op med at drikke.
Men hun fik et anfald og slog mig med sin toilettaske.
Hvad er det? Et skudsår?
Ja, men hun gjorde det ikke med vilje.
Hvis du havde haft ryggen til, var du endt ligesom mig.
Jeg sad gerne i kørestol, bare Clara kom tilbage.
Store fjols! Ikke noget ...
- Har du noget kokain? - Nej. Hvorfor?
Jeg vil ikke græde. Kokain tørrer tårerne. Det køler en af.
Nu skal jeg hjælpe dig.
- Nu skal jeg hjælpe dig. - Av, for fanden!
Her ...
Tak, David.
Hvad ville du sige? Clara har vel sendt dig?
Nej. Clara har ikke set mig meget længe.
Men jeg har set hende.
Se her.
Hvorfor spiser du ikke dine Crispies?
Og du er for stor til at blive madet.
Uh, det kunne han ikke lide!
- Det er Elena. - Hej, Elena. Hvad så?
- Er Victor der? - Nej.
- Hvor er han? - Elena, du ville jo ikke se ham.
Clemen, det er vigtigt.
Du sagde, han ikke måtte få din adresse, og nu ...
- Giv mig hans adresse. - Det er utroligt.
Selvom du finansierer os, har du ikke ret til at koste rundt med os.
Pin mig ikke. Det klarer jeg selv.
Victor bor i La Ventilla, i et af de dér fabriksfremstillede huse.
Hun satte hans hus i stand -
- og svinet har kneppet hende, siden han kom ud.
Hvor bor han?
Min dreng!
Kære Victor.
Gem dette brev i din bibel sammen med de ting, du elsker højest.
Jeg er snart død eller på flugt.
Du må ikke føle skyld eller ynke mig.
Jeg vidste, jeg ville ende som dit kvarter, eksproprieret og knust.
Jeg fortryder intet og bebrejder dig intet.
Jeg var dømt til at forsvinde.
Her er din nøgle og lidt penge.
Jeg har ikke flere, for jeg er på flugt fra Sancho. Forlad Madrid.
Jeg ved, du har al mulig grund til at blive, men Elena vil forstå det.
Red dig, flygt fra Sancho. Du vinder intet ved at møde ham.
Folk som os to er ikke født til at dræbe.
Vi kan såre andre. Jeg tror endda, vi har en særlig evne til det.
Men vi dræber dem ikke.
Der er han.
Jeg ved, det er ham. Jeg kender hans måde at hamre på døre på.
Farvel, Victor.
- Hvor er Victor? - Han bor her ikke mere.
- Hvor bor han? - Det ved jeg ikke.
Hvad gør vi nu? Skyder hinanden?
- Er der andre udveje? - Det er op til dig.
Clara ...
Mit liv i en nøddeskal.
Jeg slæber mig af sted for at være dig nær.
Jeg skulle have skudt nosserne af dig den nat.
Skyd!
Hvad venter du på? Skal jeg skyde for dig igen?
- Du stjal seks år af mit liv. - Du stjal langt mere fra mig.
- Clara tilhørte ikke dig. - Og dit liv tilhører ikke dig.
Ingen ejer sin ungdom ... eller de kvinder, han elsker.
Det er ikke sandt!
David! Hvad gør du her?
Elena, jeg er i Miami.
Jeg er her med nogle venner.
Det er min første jul i solen.
Og den første i seks år uden dig.
Skønt jeg nødig vil indrømme det -
- forstår jeg dig nu bedre end nogensinde.
Hvorfor du aldrig var glad.
Hvorfor jeg så sjældent så dig le.
Føl ikke skyld. Jeg er den skyldige.
Både i det, der skete i dit hjem, og i massakren i La Ventilla.
Se på denne erklæring af min skyld som en kærlighedserklæring -
- og som min julegave.
- Victor! - Ja?
Er det nu? Kom!
Hvad er der, Lola? Bliv lige her.
- O'Donnells klinik. - Hvilken vej?
Den hurtigste.
- Gennem centrum. - Nej!
Alle ser Spanien-Malta. Det skal nok gå. Træk vejret dybt.
Hold ud. Og du skal ikke være så utålmodig.
Hold ud, skat. Sælen!
Josep, sælen!
Veerne ...
Nu ikke så utålmodig! Hold ud!
Jeg prøver at overbevise ham. Jeg ved, hvordan du har det.
For 26 år siden var jeg i samme situation som dig.
Men du er meget heldigere. Alt er anderledes nu.
Gaden er fuld af folk. Da jeg blev født, var der ikke en sjæl.
Folk var skrækslagne for at gå ud.
Heldigvis er vi i Spanien for længst holdt op med at være bange.