Marianne! Vi måste ge oss av! Nu med detsamma!
- Titta här, vi kan väl stanna! - Nej! - Samla ihop allt ni kan!
- Vi ses i hamnen! - Håll er tätt bakom oss!
Jag ser inte ens vägen framför mig.
- Om vi klarar oss... ...så har vi mycket att berätta.
Vi klarar det.
Fyra år senare
Harry Dalton. Lämna ett meddelande.
Harry, är du där? Svara, då. Jag vet att du är där.
Nåt är på gång i norra Kaskadbergen, jag vill att du tittar på det.
Kom hit så fort du hör det här. Ta med packning för ett par dar.
Är du verkligen inte där?
GEOLOGISKA FORSKNINGSINSTITUTET VANCOUVER, WASHINGTON
- Vad gör du här? Du har ju semester. - Nåt är på gång i Kaskadbergen.
- Du kan visst inte låta bli att jobba. - Du dör inte av lite semester!
- Vad gäller saken? - Vulkanisk aktivitet i Dante's Peak.
Du skämtar, va?
- Vad tror du om risken för utbrott? - Väldigt liten.
- Vilket djup är det här? - 10-20 km.
Nr 7, runt hörnet.
- Vet ni var borgmästare Wando är? - Hon tar nog emot priset nu.
Dante's Peak har utsetts till den näst bästa småstan att bo i.
- Vad roligt. Vilken kom först? - Nån håla i Montana. Vem bryr sig?
Jag skulle vilja tacka Karen för den fina utmärkelsen...
- Lauren, var det Karen eller Kathy? - Karen...! Du kommer för sent.
- Har du sett min fina kavaj? - Du har ingen. Den blå hänger i köket.
- Kom nu, Graham! - Var är han? - Han är ju redan där.
Jag måste säga nåt. - Ni får ursäkta dröjsmålet, vi börjar alldeles strax.
Gå och sätt dig längst fram.
Dante's Peaks borgmästare: Rachel Wando!
Det var på tiden...!
Det är en stor dag för oss i dag-
- och först av allt vill jag presentera Karen Narlington på Money Magazine.
Det är en stor ära att få överlämna denna utmärkelse.
Dante's Peak, den näst bästa småstan att bo i!
Tack... Karen. - Tack, Lauren.
Vi är väldigt stolta över vår stad. Den är vacker, trygg, barnvänlig-
- och med framtida ekonomiskt stöd av Elliot Blair på Blair Industries...
...blir vi etta nästa år.
- Hoppa i, det är jätteskönt. - Är det verkligen varmt?
- Det är riktigt hett. - Det heter ju het källa.
- Visst är det härligt? - Bra mycket bättre än Los Angeles.
- Ska vi flytta hit? - Jag skulle inte stå ut en vecka.
De blev nog bara skrämda av nåt djur.
Ha nu riktigt trevligt och njut av det vackra vädret!
- Vad bra du var! - Var håller din bror hus?
Harry Dalton, Geologiska forsknings- institutet... Ursäkta mig.
- Vem är ni? - Harry Dalton.
Från Portland, ja. Er chef ringde. - Får jag ringa senare?
- Jag skulle visa er runt. - Har ni tid nu?
Jag har ett litet ärende först, bara.
- Vad ska vi göra här? - Det här går fort.
Har du barn?
- Nej. - Då har du tur.
Ibland är det underbart att ha barn, och ibland...
Graham!
- Nu ligger Graham illa till. - Det verkar inte bättre.
- Gör du också dumma saker? - Nej.
- Graham! - Jag kommer.
Sätt dig i bilen. - Och ni går hem. Ni vet att ni inte får vara där.
Du är hopplös...! Gruvan är farlig, du får absolut inte vara där.
- Jag hörde att mrs Mackey var sjuk. - Det var bara en släng av influensa.
Dr Fox - Harry Dalton från Geologiska forskningsinstitutet.
Trevligt att träffas.
- Vill du se? - Det ser ut som lakrits.
Får jag se?
Vet du vad det är? Rökfärgad kvarts- kristall. Jag hade en när jag var liten.
- Kan du sånt? - Lite grann.
- Dr Dalton är geolog. - Vulkanolog.
- Som dr Spock? - Ungefär, fast utan öronen.
- Släpp av mig hos farmor. - Nej. Sluta bråka.
- Vi åker inte dit! Tänk på dr Dalton. - Mig gör det inget.
Det är min svärmor... f.d. Svärmor.
Vilken vacker utsikt...!
- Hejsan, Ruth. - Hej, Rachel.
- Är ni Rachels pojkvän? - Nej...
Harry Dalton, Geologiska forsknings- institutet. Jag ska titta till berget.
Ni var här efter S: T Helens utbrott. Då hände inget, och inte nu heller.
Får barnen stanna här medan vi åker upp till sjön?
Javisst - men vi kan väl åka allihop. Då kan vi bada i den heta källan.
- Vad gör du? - Kollar surhetsgraden.
- Som en poolskötare. - Just precis.
Vi ska jämföra de här pH-värdena med dem vi tog för femton år sen.
- Härifrån? - Ja, och S: T Helens.
- Vet du när de där träden dog? - Nej, kanske i vintras.
- Hur så? Kan det vara allvarligt? - Nej, det tror jag inte.
Jag gör 25-30 tester per år. I 98% av fallen är det falskt alarm.
- Och de andra två procenten? - Inte blir de bästa stället att bo på.
Var försiktiga! Akta er för giftek när ni byter om!
De klarar sig. - Vänta på mig!
Den som stirrar på en sten måste ha mycket att tänka på... eller ingenting.
- Man kan se det senaste utbrottet. - När var det?
För ungefär 7000 år sen. Säg omelett...! Jättefint.
Rör den inte.
- Vad är det? - Vi har hittat två döda ekorrar.
- Är det nåt att skrika för? - Rör dem inte.
Det måste vara nån sjukdom. De ligger döda överallt.
Det luktar illa, jag vill nog inte bada.
Det luktar lika illa i ditt rum.
Nån har lämnat sina kläder här.
Ibland kommer par hit för att bada, det kan gå riktigt hett till...!
Flytta på dig, Lauren...! - Titta, mamma!
Paul, hela området bör undersökas.
Det vet jag inte... men sjön har surnat och koldioxiden dödar träd och djur.
Du skickade hit mig för att kolla och jag anser att vi måste göra nåt.
Okej, vi hörs.
Känns det bättre nu?
Det tar nog inte så lång tid.
- Vet du vilka de var? - Ingen aning. Fotvandrare, kanske.
Vad är det som händer? Hur allvarligt kan det vara?
Det är för tidigt att säga, men du bör nog sammankalla stadsfullmäktige.
Jag trodde vulkanen var utslocknad.
Inte utslocknad, utan bara sovande. Det är möjligt att den vaknar snart.
Att evakuera 7400 människor - är inte det att ta i?
Jag föreslår bara att ni ska vara beredda på att evakuera stan.
Det mr Dalton inte inser är att om Elliot Blair anar problem-
- så tar han sina 18 milj. Dollar och 800 jobb och sticker.
- Två människor har dött! - Det här gäller arbetstillfällen!
Det har varit en jobbig dag, nu försöker vi vara hövliga.
Ta fram evakueringsplanerna, vi borde åtminstone titta på dem.
Vilken mysig liten stad - och precis vid bergets fot.
Ja, precis som Pompeji.
- Ni kan hålla till i konferensrummet. - Tack. Vet ni var Harry Dalton är?
Han är på möte i stadsfullmäktige tillsammans med borgmästaren.
- När kan vi vänta oss ett utbrott? - Jag önskar att det gick att säga...
Vi ska förbereda evakuering och sen händer inget. Det gäller inte bara oss.
- Kan vi rösta nu? - Vi behöver mer information.
Det här är min chef, dr Paul Dreyfus. - Borgmästare Wando.
- Vad håller ni på med? - Jag föreslog evakueringsberedskap...
...och nu ska de rösta. - Får jag tala med dig utanför?
Du skulle kolla lite, inte skrämma livet ur stadsfullmäktige.
Två människor har dött - de borde förbereda evakuering.
Det som hände i den heta källan kan ha berott på ett flertal saker-
- och inget tyder på att det blir ett utbrott nästa vecka, nästa månad-
- eller ens inom de närmaste hundra åren.
Jag är säker på att dr Dalton bara tänkte på stans bästa-
- men jag har bittert fått erfara att man inte ska förhasta sig.
1980 hade jag kunnat sätta en miljon på att Mammoth skulle få ett utbrott.
Och vi började tala om att förbereda evakuering.
Det blev inget utbrott, men skadan var redan skedd.
Ryktet om vår oro spred sig så turisterna kom inte-
- priserna rasade och stan höll på att gå i konkurs.
Därför är jag mycket försiktigare nu när evakuering kommer på tal.
Men ni ska veta att vi stannar här så länge det behövs-
- med seismometrar och lutnings- mätare som registrerar precis allt.
Vi ska mäta eventuella förändringar med laser och analysera gasutsläpp.
Vi har till och med en liten robot som ska ta tempen.
Jag förstår att ni är oroliga-
- men om vi skulle bli tvungna att evakuera stan-
- så blir det med vetenskapliga bevis som grund, inte nåns personliga åsikt.
Det här borde ha skötts bra mycket diskretare.
Du begår ett allvarligt misstag. Stan borde vara beredd på en evakuering.
Du behöver ta semester, vi ses om två veckor.
- Nu får vi försöka reparera skadan. - Backar de nu så är det ditt ansvar.
Jag svarar gärna på frågor ni kan ha.
Vad sägs om nåt att dricka?
Jag kommer strax.
Är inte du och fiskar?
- Jag tänker stanna. - Jag ser det, men varför?
För den här stan har problem och jag är den bäste du har.
Du är den bäste jag har.
Men fattar inte du att det här gäller politik, för att inte tala om ekonomi-
- så kommer du bara att förvärra allt.
I morgon bitti hyr jag en helikopter och kollar svaveldioxidhalterna.
Jag fattar besluten. Eventuella möten sammankallas av mig i fortsättningen.
Kaffe...? Cappuccino, espresso, caffe latte?
Kan jag få vanligt kaffe?
- Jag hörde att du hade åkt. - Jag stannar, och ställer till med nåt.
- Har du nåt gott? - Allt är gott.
- Oh, förlåt...! - Det är ingen fara.
Jag har ju förstört dina chanser att bli omvald.
Jag gjorde det inte med flit.
Jag förstår mig bättre på vulkaner än människor och politik.
Förlåt om jag orsakat problem. Jag ville bara hjälpa er.
- Tycker du om gratinerad aubergine? - Till frukost?
Till middag. Jag bjuder hem dig på middag... för att tacka dig.
För vadå?
För att du räddade Grahams liv och för att du bryr dig.
Gärna.
- Gå ner i höjd över klippformationen. - Jag ska ha övertid under lunchen.
Hovra här.
Hur ser det ut?
Obetydliga mängder svaveldioxid. Alla värden är låga.
Det finns inget som tyder på någon som helst aktivitet. Hon är lugn.
Ja, lugn...
Gissa vilken hand.
- Det ser ut om ett mosat hjärta. - Snarare som en blindtarm.
- Kan du fler trick? - Harry kanske är trött nu.
Bara ett till.
Inga snorkråkor, men här har vi en liten synål.
Till en förtrollad synål måste man ha ett förtrollat hårstrå. Mums fillibabba.
Håll den, så tar jag på glasögonen...
Så trär vi på hårstrået... Håll den.
Och sen gör vi så här...
Det fungerar...! Den är förtrollad.
Jag skulle inte kunna tänka mig att bo nån annanstans.
- Jag växte upp här, gick i skolan här. - Och gifte dig här?
Ja... Brian.
Vi var alldeles för unga. Jag har inte hört av honom på länge.
Sex år.
Jag tror inte ens att Ruth vet var han är.
Du tycks klara dig bra.
Det var jobbigt i början, särskilt för barnen, men vi har det bra.
Du, då? Har du varit gift?
Nej, aldrig.
- Hur kommer det sig? - Jag reser ju mycket.
Colombia, Guatemala, Filippinerna.
Mexiko, Nya Zeeland, Nya Guinea... Överallt där vulkanerna är bråkiga.
Då är det svårt att slå sig ner nånstans.
- Var det nära nån gång? - Ja, en gång.
Känsligt ämne.
Hon hette Marianne. Vi jobbade ihop.
Hon älskade vulkaner, var helt fascinerad av dem. Älskade det livet.
För fyra år sen fick en vulkan ett utbrott i Colombia.
Vi trodde att vi skulle hinna därifrån.
Tyvärr hade vi fel. Vi kom för nära.
Marianne dog.
Om den här får ett utbrott, som S: T Helens gjorde...
...är lavan här på nolltid.
Jag hoppas verkligen att du har fel... men annars är jag glad att du är här.
- Var är de andra seismometrarna? - I bilen.
Det här är Rachel Wando, stans borgmästare.
Jag tog med kaffe till er, cappuccino. - Men vanligt kaffe till dig.
Jag har haft abstinensbesvär. Vad har du för maskin?
Nå...?
- Du har bönorna i frysen, va? - Nej, då dras oljorna ut.
Den här stan kanske är värd att rädda i alla fall.
Gott!
Rachel var trevlig. Den snyggaste borgmästare jag nånsin sett.
- Jag skulle rösta på henne. - Två gånger.
Om nåt händer, kommer vi att se det.
Var middan lyckad?
- Sluta försöka para ihop mig med nån. - Jag har väl aldrig valt fel tjejer?
- Astrid, då? - Hon höll ju också på med stenar.
Kristaller, inte stenar...!
Nu tänker jag äta frukost.
- Går det bra? - Jag börjar fatta hur det funkar.
Härligt - kaffe! Kaffe, kaffe, kaffe! Cappuccino! Java!
Koffeinfritt, lättmjölk, utan socker.
Macchiato. - Dubbel espresso.
- Vad har ni fått fram? - 25-75 jordskalv per dag.
- Du skämtar. - Det är bara småskalv, det är vanligt.
Bra... Vad är det här?
Spider Legs - henne använder vi när det är för farligt för oss.
Den mäter gashalter här och skickar vidare bilderna hit... om vi har tur.
Bra, lägg tyngden på det benet nu.
- Där... - Det går inte.
Funkar inte det andra?
- Vad är det för fel nu, då? - Ingenting.
- Ska den krångla tar vi inte upp den. - Det är sändarens fel.
Nu ska jag fixa det här. Vänd er om.
- Låt inte NASA upptäcka det, bara! - Det är vår lilla hemlighet.
- Vill du gå på upptäcktsfärd nu? - Alla gånger!
- Ja, visst vill du det... - Ta din medicin nu.
Ser ni? Jag vill ha en ursäkt och en sexpack öl av allihop.
- Vill du ha medalj för att den funkar? - Den funkar perfekt.
Den är ju lättare nu.
Zooma in till vänster. Geotermisk aktivitet vid kraterkanten.
Panorera lite åt höger. Jag vill ta en titt på lavaformationerna.
Kolla...!
Vilken skrothög! Visa benet som inte funkar.
- Houston, vi har problem. - Det stämmer!
- Vi får kasta sten på fanskapet. - Jag går ner och sparkar lite på den.
- Då var det dags igen. - Ta det försiktigt.
Inga hjältefasoner nu. - Terry är på väg ner.
Det är nog ingen bra idé.
Ska vi inte strunta i Spider Legs. Kom tillbaka i stället.
Aldrig i livet. För 450000 dollar-
- ska den kunna stå på huvudet, klyva atomer och fisa nationalsången!
- Jävla skrothög! - Terrys lösning på allt: En rejäl spark.
- Kom hit nu. - Jag kopplar loss linan.
Nej, gör inte det.
Jag måste komma runt den.
Jag kan svära på att den jävlas med flit! Nu funkar den igen...
Den ger utslag... Seismisk aktivitet.
- Småskalv, men precis där de är. - Vi får be dem sluta.
- Harry, hör du mig? - Vad sa du?
Terry! Säg nåt!
Jag kommer!
Mitt ben...
Terry är skadad. Benbrott, tror jag. Vi måste få hit en helikopter fort.
Uppfattat, vi skickar dit en helikopter.
- Jag fattar inte att kameran funkar. - Svara, då!
Va...?! Vänta ett tag.
- Pilotjäveln vill omförhandla priset. - Han får ta vad han vill!
Vi närmar oss kraterkanten. Ser ni oss?
Vi är rakt under er, på sydsidan.
Jag ser er. Vi flyger runt ett varv och skickar ner en lina.
- Vi är beredda nu. - Han är illa däran.
- Bra, Harry! - Nu åker vi hem.
- Är ni fasthakade? - Ja, lyft!
Du borde säga till om evakuering, det är en jävla massa aktivitet där uppe!
Jag vill inte skapa panik över några små tektoniska skalv. 2,9 som mest.
Skalven var ytliga, det kände jag, och magmatiska - det blir ett utbrott!
Du får inte skrämma slag på folk för att du känner på dig nåt!
Om två dygn vet vi hur det ligger till. Nu lugnar du ner dig!
Jävla typ...!
Det är ingen fara med mig.
- Jag skrivs ut när de kollat huvudet. - Då ses vi om tio år, då!
Spider Legs gav bara igen för alla sparkar du gett honom.
Vi har problem. Vi måste övertyga Paul om att det här är allvar.
Vi har faktiskt inga bevis för att det är nånting på gång.
- Precis som med Baker på 70-talet. - Och då blev det inget utbrott.
Om man lägger en groda i kokande vatten, hoppar den upp direkt-
- men om man lägger den i kallt vatten som värms upp gradvis...
...sitter den kvar och kokas ihjäl. - Är det ditt recept på grodsoppa?
Det är mitt recept på katastrof. Hade vi kommit hit i dag skulle vi evakuera.
Ingen som helst seismisk aktivitet. Och titta här - inte ett dugg.
Så har det varit hela veckan.
- Inga skalv, ingen lutningsförändring. - Här händer nog inget mer.
All utrustning är kvar, vi kan hålla koll hemifrån. Jobbet här är färdigt.
Vi har sett såna här uppehåll förr, vi borde vänta ett par dar.
Jag sa två dar, du fick en vecka. I morgon bitti åker vi härifrån.
- Vi måste ändå äta middag ihop. - Okej, Elliot.
- Vad blir jag skyldig - 10 dollar? - 20.
- Har du vägarna förbi Portland? - Nej, jag har fullt upp.
- Vad gör du när du vill ha roligt, då? - Ha roligt, vad är det?
Det är när man inte har två barn, ett företag och en stad att sköta.
- Jag vill bara tacka för gästfriheten. - Det var bara trevligt.
- Ni är nog bara glad att vi åker hem. - Ja, vår närvaro skadar ju ekonomin.
Det är sent och jag måste låta barnvakten gå hem.
Jag gör dig sällskap.
- Det är din tur. - Fortsätt utan mig.
Hur dags åker du?
- Klockan sex. - Jag skulle vilja att du stannade.
Var inte orolig. Dreyfus hade rätt, vi behöver egentligen inte vara här.
Vi kan hålla koll på berget i Portland.
Jag skulle ändå vilja att du stannade.
Jane Fox... Nu har hon nåt att prata om i några veckor.
Sover de? Jag följer dig ut. - Jag kommer strax.
Kan du komma på lördag? Då hörs vi.
Då sätter jag på kaffe.
- Nej, jag vill inte ha nåt kaffe. - Jag ska nog göra det i alla fall...
Jag vet inte hur jag ska säga det här...
...men jag är inte vidare förtjust i ditt kaffe.
- Jag har inte varit med nån på länge. - Inte jag heller.
Men du vet väl att det är som att cykla.
Har man en gång lärt sig, glömmer man aldrig.
Mamma, är det du?
- Ja, Lauren, vad är det? - Jag är törstig.
Hon somnar säkert om med detsamma. Snälla Gud, gör så att hon somnar om.
Vad har hänt med vattnet? Det måste vara nåt trasigt rör.
- Var ligger vattenförrådet? - Hur så?
- Graham... Vakna. - Sluta.
Där är det.
Det luktar svavel.
Ja, svaveldioxid. Det var likadant på Filippinerna före Pinatubos utbrott.
Det här berget är en tickande bomb.
Nu har jag det vetenskapliga beviset du ville ha.
Jag har tittat på stans vattenförråd.
Det är likadant där.
- Skalven duggar tätt nu. 2,4. - Gashalterna stiger också. Inte bra.
Går det inte tidigare?
Tack. - Nationalgardet kan inte komma förrän i morgon.
- Hur lång tid har vi på oss? - Det vet jag inte än.
Ring borgmästaren och säg att hon måste förbereda en evakuering.
Med anledning av ett eventuellt vulkanutbrott-
- kallar jag till möte i skolan 18.00 för att diskutera en evakuering.
En representant från Geologiska forskningsinstitutet berättar mer.
- När kommer utbrottet? I kväll? - Ni behöver inte bli orolig.
- Vad är det för möte de ska ha? - Vi vill bara vara förberedda.
Det är möte i skolans gymnastiksal 18.00 för att diskutera en evakuering.
Alla invånare uppmanas närvara...
Ruth, lyssna nu...! Den kan få ett ut- brott närsomhelst, du måste åka hit!
Läget är mycket allvarligt, du måste tänka på din familj.
- Jag åker ingenstans, punkt slut. - Jag förstår...
- Hon la på. - Vad dum hon är...!
- Svara nu, Ruth...! - Hon kommer inte, va?
Om farmor vill stanna, kan vi inget göra. Inga men, det är hennes val.
Packa medan vi är borta, bara en väska var. Vi kommer snart.
Vi försöker en gång till.
Svara, farmor. - Hon svarar inte.
- Måste vi vänta om vi vill åka nu? - Nej, ni får åka när ni vill.
Det är svårt att lämna sitt hem, men det är det enda rätta nu.
Det är bäst att ta det säkra före det osäkra.
Glöm inte att ta evakueringsplanen som kommer att delas ut när ni går.
- Nu har dr Harry Dalton ordet. - Först av allt...
Det är över, Les. Nu sticker jag.
Men jag vill understryka att det bara är säkerhetsåtgärder.
Vi vill inte skapa panik...
Kände ni?
Håll er bara lugna...
Det kände jag.
Knuffas inte. Håll er lugna!
- Spring inte! - Gå lugnt mot utgångarna!
Utbrottet har börjat!
Håll er lugna, knuffas inte!
- Titta här, Stan! - Titta på vulkanen i stället!
Nu börjar det på allvar!
Inte bra alls!
Barnen!
Paul, kom! Hör ni mig? Paul!
- Paul! Hör ni mig? - Var är du nånstans?
Vi ska hämta Rachels barn, sen hjälper jag er packa.
Jag vill bara säga att du hade rätt och jag hade fel. Förlåt.
Det gör inget. Vi ses sen.
Utbrottet är igång...!
- Vilken väg ska vi ta? - Vänster...!
Höger, ta gränden!
Bilen är borta.
Spänn fast bilbältet.
Vet du hur man växlar?
VI HAR OKT TILL FARMOR P.S. Bli inte arg
Herregud, de har åkt dit upp...!
- Finns det nån annan väg? - Nej.
Du är inte klok...!
- Det kommer in vatten! - Det gör inget, motorn har snorkel.
- Herregud, titta. - De klarar det aldrig.
Sitter vi fast?
- Ser du bilen som kommer mot oss? - Ja då.
- Jag ser inget för askan. - Sätt på helljuset.
- Kan vindrutetorkarna gå fortare? - Jag vet inte hur man gör.
- Rör inget, du kan förstöra nåt! - Det här kanske var en dum idé.
- Blådåren tänker flyga ut folk. - Sugs aska in i motorn är det kört!
Han får 15000 dollar kontant.
Går den inte fortare?!
Var är vi nånstans?
- Var är vi nånstans? - Uppe på Exeter.
Vi är på Exeter Street, en helikopter har störtat, skicka hit brandkåren.
Vi kan inte göra nåt, nu hämtar vi barnen.
Rachels barn är uppe på berget, vi ska hämta dem.
Det hinner ni inte, Harry! Hör du det?
Farmor!
- Vad gör ni här? - Vi ska hämta dig.
Har ni kört hit alldeles själva?! Mamma kommer att slå ihjäl er.
- Kom, Roughy, vi måste åka! - Kom ögonblickligen tillbaka!
Hur kunde de hitta på nåt så dumt? Hur ska de kunna klara det här?
Vägen är borta. Den är borta!
Här är vi!
- Förlåt, mamma. - Bli inte arg, det var min idé också.
Jag är så arg på dig...!
Det är inte mitt fel. Ta barnen och åk hem!
Det går inte - hela vägen är borta!
- Det värsta kanske är över nu. - Det har inte ens satt igång på allvar!
- Paul, är nån där? - Var är ni?
Mirror Lake. Vägen är borta men vi är oskadda.
Läget är katastrofalt. Jag skickar en helikopter när askan lagt sig.
Ok innan det är för sent, vänta inte på oss!
Jag hör inte, säg om det.
Ok med detsamma!
- Är du kvar? - Batteriet kanske lagt av.
Jag tänker stanna så länge jag kan men jag vill att ni ger er av direkt.
- Nej, det här vill vi inte missa. - Verkligen inte.
- Berget skulle aldrig göra oss nåt ont. - Vad dum du är.
Det här togs när huset byggdes, då var Brian sex månader.
- Vi har inte tid att vara sentimentala. - Skynda er nu. - Har ni allt?
Båten!
Vi kan inte lämna Roughy!
Alla fiskar är döda.
Graham! Rör inte vattnet. - Kom och sätt dig här, gumman.
Upp med fötterna. - Upp med fötterna, Ruth!
Vattnet har förvandlats till syra.
Syra fräter sönder metall.
- Kommer båten att sjunka? - Nej då, sötnos.
Om du är rädd kan du få min kristall.
Får jag den?
Tack.
Propellern är bortfrätt.
Sätt dig framme hos farmor.
- Sätt inte ner fötterna! - Jag får försöka paddla.
- Nu är det inte långt kvar. - Sätt dig där så det blir balans.
- Det är inte alls långt kvar. - Vi sjunker!
- Försök igen. - Vi sjunker!
- Nej, då. Nu är vi snart framme. - Vi sjunker!
Vi sjunker!
- Vi hinner inte! - Håll i dig ordentligt.
In i båten, Ruth!
Gå upp ur vattnet, Ruth!
- Farmor! - Hon klarar sig. Gå bort ett tag nu.
Gå nu, ta hand om din syster.
Titta på hennes ben.
Vi ska få ner dig härifrån, Ruth.
Jag vill hjälpa farmor.
Jag ska bara prata med barnen.
Farmor får inte dö.
- Var är löjtnanten? - Han kommer här.
Gissa om det är skönt att se er! Sök igenom varenda byggnad.
Se till att få ut alla ni hittar.
Stanna. Snälla, stanna.
Håll ut, du kommer att klara dig.
- Du får min kristall, farmor. - Vad rart av dig, men behåll den, du.
Jag är ledsen för det jag sa, jag menade det inte.
- Du hade rätt, jag är dum. - Det är du inte alls.
Min son var dummast av alla - han borde inte ha lämnat er så där.
Är det nån som är dum så är det jag, för jag gav dig aldrig nån chans.
- Det är bara tre kilometer kvar. - Jag tror inte jag orkar längre.
- Jo, snälla farmor...! - Det gör ingenting.
Nu får jag stanna på mitt berg.
Jag tar bilen, åk med dem. - Harry, det är Paul.
Bron håller inte länge till, vi har fått ut alla.
Var rädd om dig.
Inga nycklar.
Dreyfus!
Kliv ur!
Hoppa!
- Kom nu... - Vi har ont om tid.
Toppen...!
- Kan vi köra igenom det? - Det vet jag inte...
Sätt er i baksätet.
Bilen brinner!
Där kommer mer lava!
Där är Roughy!
- Vi måste hjälpa henne! - Jag hämtar henne.
- Vi får bara en chans! - Hoppa, Roughy!
Otta år tog det att få stan på fötter, du anar inte hur jobbigt det var.
Och titta nu...
- Vårt hus är borta. - Det finns ingen annan väg.
Vi direktsänder från Dante's Peak...
Snart kommer det.
Vänta...!
- Vad ska vi med den till? - Den kan vara bra att ha.
- Vad är det för nåt?! - Ett pyroklastiskt moln.
Det kommer närmare!
Titta inte bakåt!
Farväl, Harry...
Håll för ögonen nu!
Vi måste ta oss ut, klarar du det? - Ta henne, Harry!
Visa var gömstället ligger, Graham.
Här finns ficklampor... Jag har lite chips, kex och några drickor också.
Då undersöker vi skadorna.
- Jag har ont i huvudet. - Det har jag också.
- Nej...! Jag glömde ELF i bilen. - Vad ska du ha den till?
Det är en sändare vi testat åt NASA. Den kan hjälpa oss att bli hittade.
Jag får gå tillbaka och hämta den. Stanna här.
- Du kan gå vilse. - Stanna hos din syster och mamma.
Vi kommer inte ut, va?
Jo då, det ska vi göra.
Nu sätter vi oss ner ett tag...
Har ni djuphavsfiskat nån gång?
Bra, inte jag heller. När vi kommer ut - för det kommer vi att göra -
- åker vi till Florida, hyr en båt-
- och fyller den med alla mumsiga godsaker vi kan få tag i-
- och så åker vi ut och fångar en jättefisk. Det låter väl kul?
Ja, det gör det...
Stanna här, jag är snart tillbaka. Upp med hakorna.
Tror du att du kan hitta lite rep så att vi kan binda Roughy.
Och lite vatten till såren.
Gå tillbaka!
Rachel!
- Hur länge har den blinkat? - En dag eller två.
Tack, NASA! Tack, NASA!
Nu kan vi få ut dig.
De har hittat honom!
- Vi trodde att du var död! - Rachel och barnen är kvar där nere.
- Signalen fick mig nästan att svimma. - Han skrek: "Tack, NASA!"
Lådan funkade. Rachel och barnen är kvar där inne. Var är Paul?
Han är död.
Han fick i alla fall uppleva det.
Det är Harry, han lever!
Vad skönt att se er!
- Menade du allvar med fisketuren? - Jajamänsan.
Är ni klara?
Låt oss åka!