Björling...
Suliotis?
Blizu. Björling je prelahek.
Tebaldi?
Zadetek!
Jaz sem na vrsti.
Ne glej! -Saj ne gledam.
Je očka pogledal?
Je to res?
Oh, bog...
Gigli!
To je povsem jasno! Toda katero delo je?
Nikoli slišal! Je novo?
Izgleda.
No, dragi?
Rekel bi, da je Händel. -Pravilno. Toda kaj?
Pojma nimam.
No? -Predam se. Kaj je to?
3:2 zame!
No, kaj je to? -Roke k sebi in poslušaj!
SMEŠNE IGRE
Goljufate! -Prosim? -Treniranje je goljufanje.
Jutri imava rezervirano ob 10:00. Prideta?
Da, da!
Jadrnico moramo spraviti v vodo.
Bi nam prišli pomagat? Tam, čez 20 minut?
Seveda! Pridem čez 20 minut. -OK, hvala. Se vidimo!
Kaj mu je bilo? -Pojma nimam.
Sva se jima kaj zamerila? Niti besede ni rekla.
S kom si se zmenil za jutrišnjo partijo?
Z njo. -Včeraj? -Predvčerajšnjim.
In? -Nič. Bila je popolnoma normalna.
Sissi ni bilo tam.
Najbrž je bila v hiši. Ali na plaži.
Kdo sta bili gospodični?
Kako naj jaz vem? Najbrž sorodniki.
Mislim, da ima njegov brat sina teh let.
Ne odlagaj tega sem! Nesi v svojo sobo.
Prav. -In to takoj!
Ne odlagaj stvari ob vratih, se bo kdo še spotaknil.
V avtu je še veliko prtljage.
Me slišiš?
Že grem!
In odpri okna, da se malo prezrači. -Prav, mama!
Nehaj, Rolfi! Nehaj!
Daj, pojdi dol! Razpakirati moram!
Pojdi ven!
Georg? -Da?
Kje je druga torba z hrano? -Takoj jo bom prinesel.
Oprema za golf ja bila v napoto. Zadnjo sem jo dal v prtljažik.
Bolje da pohitimo. Vroče je ratalo.
Ta hladilna torba je čisto zanič.
Nehaj, prevrnil me boš!
Maslo se je stopilo. -Pojdi na svojo blazino!
Nekaj mrzlih zrezkov je v drugi torbi.
Takoj jo bom prinesel, samo okna odprem.
Oknice pusti zaprte na vzhodni strani, drugače bo prevroče.
Nehaj, takoj dobiš nekaj, samo tole moram pospraviti.
Ne moreš priklicati psa? Ne pusti mi blizu hladilnika.
Rolfi!
Pridi! Pridi k svojemu gospodarju!
In steklenice tudi, drugače bo do večera vse toplo.
Nehaj, Rolfi!
Tiho!
Kar naprej.
Se opravičujem, ne vem kaj mu je.
Živjo.
Hvala, ker sta prišla. Težko bi zmogel sam.
Ni problema! To je... -Paul. Me veseli.
Paul je sin mojega poslovnega partnerja.
V veselje mi je. Hvala, ker si prišel. -Tudi meni.
Hočem reči, veselje je moje.
Njemu pa niti ne. -Boš dal mir!
Bučman!
Pojdi v hišo. -Rolfi, pridi sem!
Kdaj ste prišli? -Prejšnji teden.
Tudi vi? -Da. -Ne.
Prišla sta šele čez vikend. Mi pa že v petek.
Živjo, Fred. Lepo, da si prišel tako hitro.
Kako je Eva? -Dobro.
Pozdravljeni. -Pozdravljeni, gospa.
In kje je Tropea?
V južni Italiji. Čisto pri koncu, na prstih škornja.
Toda tam je še bolj vroče. -Ni nujno.
Lani nas je v Italiji zeblo, tu pa ste se kopali, kajne?
Vseeno je škoda, ker Sissi ni tu. Brez nje je tako...
Pazi malo! -Saj pazim.
Pazi, nisva je zaman popravljala.
Poglej, nič se ne vidi! -Dobro.
Mi lahko pomagaš prenesti jambor sem?
Pazi na vrv... tako.
Toda rekla je, da bo cele počitnice tu.
Poslušaj fant moj, tudi jaz ne vem zakaj je ni.
Mogoče je šla v Tropejo s sošolko, kaj jaz vem.
Jutri bomo šli tja in lahko vprašaš njeno mamo.
Vse ti bo razložila, zato nehaj godrnjati.
Zakaj se je stric Fred obnašal tako čudno?
Me sploh ne preseneča!
Zadnjič se je kar močno razburjala zaradi tega...
Pozabi na to...
Ne bo se spremenila, ti pa se boš še naprej sekirala.
Točno tako.
Tako, ja.
Super, zunaj sta, štimata jadrnico.
Kaj?
Pet, pol šestih, ne vem koliko je ura tu.
Kuhinjska ura se je ustavila. V ponedeljek moram po baterije.
Kaj?
Ja, ravno sedaj delam na tem.
Zrezke.
Vem, toda odtajali so se, treba jih je pojesti.
Pridi sem!
Res, prav neumno. Zamrznila sem dober kilogram govejih zrezkov,
in sedaj tole...
Ne, ne hecam se, pridi sem čez vikend.
Kaj? Ne bi smel delati scen. Samo moment.
Rabiva oster nož.
Rada bi ga še kdaj videla, povej atiju.
Halo? Se opravičujem.
Povej svojemu dragemu, naj spakira svoj prenosnik,
sede v avto in tu sta lahko v dobrih dveh urah.
Ne bi se smel tako izmikati.
Prav. Premisli.
V vsakem primeru imamo dovolj zrezkov za cel teden.
Čao, Fanny.
Ti... pa vseeno pokliči, da bomo vedeli ali vaju lahko pričakujemo.
In kaj je zdaj? -Nekdo je tu.
Kje? -Pri vratih.
Dober dan? -Dober dan.
Žal mi je, ker motim. Od sosedov prihajam.
Videli smo se, ko ste ustavili avto pri vratih.
Ah, seveda.
Vstopite, prosim.
Pohitita, kosilo bo čez deset minut.
Kaj bo dobrega?
No...
Eva me pošilja...
Hočem reči, ga. Berlinger me pošilja.
Pravkar kuha, vendar ji je zmanjkalo jajc.
Sprašuje, če ji lahko pomagate.
Seveda.
Koliko pa jih potrebuje? -Štiri.
Štiri?
Za kaj pa? -Prosim?
Za kaj? Za kaj potrebuje jajca?
Mislim, kaj pripravlja? -Pojma nimam.
Bo tako v redu, ali ti jih zavijem?
Kakor želite. -Kako ste prišli notri?
Spredaj... mislim, ob obali. -Toda saj niste nič mokri.
V ograji je luknja, ob vodi... mislim, ne v vodi...
Fred ve...
Mislim, g. Berlinger ve. On mi jo je pokazal.
No ja, prav.
Torej, zavijem, ali bo takole v redu? -Ne, ne, v redu bo.
Najlepša hvala. -Ni za kaj.
Pozdravite Evo. Veselimo se jutrišnjega golfa.
Ji bom povedal. Še enkrat hvala.
In še enkrat se zahvali Fredu in tvojemu prijatelju...
Presneto! -Kaj pa je?
Ni nobena katastrofa. Počakajte.
Hvala bogu, da smo šele prišli, v ponedeljek se moram ustaviti v vasi.
Prav nerodno mi je.
Saj ni nič. Tu tako ali tako nihče ne je jajc za zajtrk.
Tako da ni nobene krize. -To pa je olajšanje, hvala.
Moral bi biti bolj pazljiv. Levo roko sem hotel dati...
No, ne sekirajte se zaradi take malenkosti. -Res ste prijazni.
Trudimo se po najboljših močeh.
Res mi je žal.
Zelo štorast sem, veste.
Mislim, da imam dve levi roki.
Torej ste idealni za prenašanje jajc. -Ja, lahko bi rekli.
Hja... in kaj bova sedaj?
Zrezkov imamo dovolj, toda lahko dobimo goste,
in ti bodo sigurno hoteli jajca za zajtrk.
Saj boste še vedno imeli štiri.
Videl sem, da jih imate v škatli dvanajst, se motim?
Ne motite se.
Ni bolje, da vam jih zavijem? -Ni treba. -Sigurno ne?
No, če že hočete. -Če jaz hočem?!
No, morda bo tako še najbolje.
Oh, bog! -Kaj pa je?
Oh, ne!
Oprostite mi.
Preden uničite še preostanek kuhinje, prosim vzemite jajca in odidite.
No...
Prosim... -Jih ne boste zavili?
Res mi je žal.
Iskreno.
Meni tudi.
Tako, tukaj so. -Hvala. Najlepša hvala!
Gospe Berlinger bom povedal, kako prijazni ste bili.
Prav, kakor vas je volja.
Nasvidenje. -Adijo.
Oprostite...
Nehaj! Rolfi!
Pojdi stran!
Stran! In to takoj!
Opravičujem se! Povsem nenevaren je.
Samo igral bi se rad. -Smešne igre.
Vam je kaj naredil? -Peter se boji psov.
Žal mi je. -Tudi meni.
Naskočil me je. -Se opravičujem.
Hja...
Ga zaprem, da bosta lahko odšla? -Ni potrebno.
Lahko naročim možu... -Res ni potrebno, hvala.
Jaz sem kriv. Čisto sem pozabil na psa.
Drugače bi s sabo prinesel...
Oh, kako čudovita oprema! Gallaway, kaj ni?
Fantastična je.
Dovolite?
Vidim, da jutri ne bomo imeli nobenih šans.
Dobra palica še ne naredi dobrega igralca.
To je pa res.
Bi bilo predrzno, če bi vas prosil za en poizkusni zamah?
Zdajle, zunaj?
Prosim, no?
S trate proti jezeru, prav?
Če boste potem zadovoljni... -Hvala!
Samo malo, prosim.
Obožuje golf!
Oba ga. -Prosim?
Oba ga... oba obožujeva golf.
Rolfi!
Nehaj!
Rolfi!
Mir daj!
Kaj se dogaja?
Ne bi vedel, najbrž je tudi zanj prevroče.
Grem pogledat.
Čudovito!
Razlika je kot noč in dan.
Hvala lepa. -Že v redu.
Kje je Tom?
Kdo? -Ste mu dali jajca? -Kako prosim?
Palica je prvorazredna. Moraš probati.
Poslušajta, fanta... kakršnokoli igrico že igrata, jaz se ne grem.
Torej, bi lahko prosim odšla.
Kakšno igro?
Oprostite, gospa, toda ne razumem, zakaj kar naenkrat neprijaznost.
Sva vaju z Tomom s čim vznemirila?
Prosim, odidita.
Si se grdo obnašal, ko sem bil zunaj?
Je bil nesramen?
Je rekel kaj takega... -Pojdita ven.
Prosila sem vaju da odideta, tako da... prosim pojdita.
Prav.
Ne vem, kaj vas je tako razburilo, toda če vztrajate... tudi prav.
Dajte Tomu jajca in ne bova vas več motila.
Prosim?
Seveda bova vse povedala Evi in Fredu.
Iskreno povedano, se mi kaj takega še ni zgodilo.
In tebi, Tom?
Lahko zdaj dobiva jajca, prosim?
Rekla sem vama, da odideta.
Sem kaj takega rekel... -To je pa že preveč...
Je pes pri tebi... Kaj se dogaja tu?
Spravi ju ven! -Dobro da ste tu, g. Schober.
Saj ste g. Schober? Fred, mislim, g. Berlinger, mi je povedal.
Kaj? Kaj se dogaja?
Vrzi ga ven! -Vaša žena se moti. Vesel sem da ste tu.
Prepričan sem, da boste razjasnili nesporazum.
Oči, ne najdem... -Prosim, Georg!
Saj ne moreš verjeti!
Lahko razložim, kako je prišlo do nesporazuma?
Ga. Berlinger me je poslala sem po nekaj jajc.
Ja, in kaj potem?
Vaša žena je Petru dala jajca, a jih je razbil.
Da, nato mi je dala še štiri jajca toda...
Naskočil me je pes in zdaj...
Toda v paketu jih je 12 in v ponedeljek greste po nakupih
Samo jajca hočeva, to je vse.
Mi lahko poveš, kaj se dogaja?
Daj jima jih.
Čakaj malo! Lahko prosim prideš sem?
Jih lahko vzamem? -Počakaj malo.
Kaj se dogaja?
Je vse to samo zaradi nekaj smešnih jajc? Zakaj taka jeza?
Ne bom se zagovarjala pred tema...
Prosila sem te, da ju vržeš ven. Za to imam sigurno dober razlog.
Naredi, kar hočeš. Za mene je zadeva končana.
Anna...
Bi lahko prosim odšla? Moja žena se slabo počuti.
Ne morem biti arbiter zadevi, o kateri nič ne vem?
Pojdita.
Kaj je?
Saj dovolite...
Dajte mu jih!
Kaj je narobe z vama?! -Nič ni narobe.
Dala mu je jaca, pes ga je naskočil in jih je razbil.
Rad bi nova. Je to tako težko?
Kakšen ton pa je zdaj to!?
Pazi, da ne razbijem še tvojih jajc!
In sedaj izginita, takoj.
Je zlomljena?
Pomiri se! Priden bodi!
Obnašaj se!
Nič ti ne bi rad naredil, zato se lepo obnašaj.
Ostanite, prosim, kjer ste! -Ne hodi sem.
Počil me je po obrazu. -Da, on je začel.
Lahko mu pomagate, toda ne zganjajte cirkusa.
Prinesite mu stol. -Moje koleno...
Naj sleče hlače in se usede. -Prinesi stol!
Peter študira medicino, pomagal mu bo.
Prosim, slecite hlače.
Če mi ne dovolite, da si ogledam rano, vam ne morem pomagati.
Žal mi je ker sem vas poškodoval, toda niste mi dali izbire.
Kar priznajte.
Bodite razumni, g. Schober, naj vam pregleda nogo.
Zagotovo vam bo lahko pomagal.
Pojdita stran! Prosim!
Tako ne bomo prišli nikamor.
Morate mu pustiti, da vam pomaga. Nimate izbire.
Kapitan ladje ste, Sir.
Saj veste, da je na krovu ladje kapitanova beseda zadnja.
Kaj boste torej naredili, Sir?
Bi radi koga poklicali? Rešilca?
Ali policijo?
Dajte. Ne bom vas ustavil. Prav tako Tom.
Obljubim!
Je tako, Tom?
Kaj še čakate?
Telefon je porinil v vodo.
Zakaj počneta to? -Zakaj pa ne?
Prav, potem pa... drugačna igra.
Uganka.
Kaj je to?
Žogica za golf.
Pravilno, Sir. Žogica za golf.
In zakaj jo imam v žepu?
Gospa ve.
Ker...?
No?
Ker je nisi udaril. -Pravilno. In zakaj je nisem udaril?
Ker te je nekaj ustavilo. -Pravilno.
In tako sem moral palico preizkusiti na drugačen način.
Kje je?
Hladno.
Hladneje.
Hladno.
Hladno!
Topleje, topleje...
Še topleje.
Hladno.
Zelo hladno.
Še topleje, topleje, vre!
Bi bil tako prijazen in mi prinesel iz kuhinje kaj za pod zob?
Bi bilo to možno?
Banane ali kaj podobnega.
In naj ti ne pride na misel, da bi vzel kakšen nož.
Bilo bi mi žal, če bi ga.
V tvoje dobro.
Spet je začelo sijati sonce.
Zelo lepo od tebe, hvala.
Hojla, dragica?
Kje pa ste?
Pridite dol!
Saj misliva isto, kajne?
Videli smo vašo jadrnico!
Pozdravljena, Gerda!
Živjo, Robert!
Kako dolgo ste že tu?
Ne dolgo. Še vedno pakiramo.
Kako dolgo boste ostali?
Teden ali dva. Nismo se še odločili.
Super!
Pozdravljena, srčica, čudovito te je videti.
Si že spoznala mojo sestro? -Ne. Me veseli.
Živjo, Robert!
Vse v redu? -Super!
To je Paul. Počitnikuje pri sosedih.
Zdravo, Paul! -Pozdravljeni, me veseli.
Vas zebe?
Ne, izpuščaj imam.
Moral bi se malo namočiti. Tukajšnja voda dela čudeže.
Hvala za nasvet. Živjo.
Kako je Georg?
V redu, hvala!
Kje pa je?
Nategnil si je mišico, ko je postavljal jambor. Počiva.
To je pa res škoda. Tako je, če vse hočeš narediti sam.
Robert še v sanjah ne bi sam spravil čolna v vodo, kajne?
Povej svojemu najdražjemu, naj se hitro pocajta.
Skoraj vsak večer pečemo na žaru. Ne bomo zmogli brez njega.
Mu bom povedala.
Ne, resno. Takoj, ko mu bo bolje, nas obiščite.
Robertov sin je tu z dekletom. Všeč mu bo.
Prav...
Uživaj, draga.
Če se veter ne bo spremenil, pridite z avtom.
Vremenska napoved pravi, da bo vetrovno.
Za jutri. Robertu sem rekla, da se ne bomo premaknili.
Kje ste zasidrani? -Kako?
Ah! Tamle čez, za tistim rtom. Ampak na drugi strani.
Lesena hiša, pokrita z bršljanom? -Tista, ja.
Izgleda lepa. -Saj je lepa, mladi mož.
Adijo, torej!
Boste ostali cel teden? -Ta teden sigurno.
Lahko bi se videli zvečer!
Kakor vam paše. Vedno vas je lepo videti.
Ne vem še. Bomo videli, kako bo z Georgom.
No, prav! Se kmalu vidimo!
Tu bodo najkasneje v dveh urah in takrat bo te farse konec!
Oprostite, toda to ni povsem res.
Slišal sem konec vašega telefonskega pogovora;
rekli ste jima, naj pokličeta, če se mislita zvečer oglasiti.
Ali sem vas narobe razumel?
Kljub temu, da smo nedosegljivi, bosta vseeno prišla.
Je lagati dovoljeno?
Samo trenutek...
Takole, izvolite.
Z nama ste lahko iskrena. Bolje se bosta počutila.
Tudi midva sva iskrena z vama.
Mogoče bi jo podložili z blazino.
Če bi sprejeli Petrovo pomoč, bi vas manj bolelo.
Zelo sem vam pripravljen pomagati. Vendar se vam ne bom vsiljeval.
Pazljivo!
Da, dvignite nogo. Tako vam bo gotovo bolj udobno.
Tako, pa smo.
Lahko nehaš s tem?
Je to ponudba?
Kaj? -Tikanje.
To me zelo veseli.
To bo precej poenostavilo našo komunikacijo.
Vseeno pa bi se za zdaj rad opravičil, če sem bil nesramen,
toda morate priznati, da je bila klofuta vseeno nerazumna reakcija.
Paul.
On je Peter.
Pridi, Tom, nimaš nobene olike?
Daj Georgu roko.
Tu imaš, proti bolečini. -Kaj? Mar za vas ne obstajava?
Prijateljski odnosi ne pomenijo... -Ti baraba!
Tiho! Prosim te!
Nehaj!
Nehaj, ali pa jih bo tvoja mama dobila, razumeš?
Razumeš!?
Bodi miren.
Kakšna scena, samo zaradi imen!
Rada bi le izboljšala naše odnose.
Hotela sva samo... -Zakaj počneta to?
Bajsi, zakaj to delaš?
Povej, vendar!
Ne vem... jaz...
Kapitan bi rad vedel. Zakaj?
No?
Težko govorim o tem. Jaz... -Naj te ne bo sram.
Saj veš, kako težko je...
Moj bog, kakšen teater!
Njegov oče se je ločil, ko je bil še tako majhen.
Odšel je z drugo žensko... -To ni res!
Laže!
Mama je bila ta, ki se je ločila...
zaradi...
Ker je hotela tega malega medvedka imeti samo zase,
in od takrat je postal peder in prevarant.
Vse jasno?
Bedak si!
V resnici prihaja iz umazane, depresivne družine,
ima pet bratov in sester in ti so vsi narkomani.
Njegov oče je pijanec, mama pa... si lahko kar predstavljate.
Ali pa, resnica je tudi, da jo fuka kar on.
Žalostno, toda resnično.
Daj, pomiri se že.
Odvraten si. Se ne moreš zadržati, vsaj pred otrokom?
Oh, oprostite! Seveda se lahko. Kakšen odgovor pa bi si želeli vi?
Kaj bi vas zadovoljilo?
Sicer pa oba veva, da to, kar sem vam naložil, sploh ni res.
Le poglejte ga.
Res mislite, da prihaja iz prikrajšanega okolja?
No, prav...
Je razvajen usrane, zdolgočasen in naveličan življenja,
teži ga praznina eksistence.
To je težko, res.
Vidite, pa se spet smehlja.
Tako, zadovoljni? Bi še kakšno drugo varianto?
Lačen sem. Grem pogledat, kaj imajo.
V resnici je narkoman.
Zato je zdajle odšel, da se bo...
Zato ima slabe živce, vidite.
Tudi jaz sem narkoman.
Skupaj ropava premožne družinice v vikendih,
da si lahko privoščiva mamila.
Lahko nehaš s to norišnico?
Dojel sem, si zdaj zadovoljen?
Dojel si? To je super.
Bajsi! Dojel je!
Zdaj mu je vse jasno!
To je fantastično, res.
Poslušajte. Peter, pridi sem!
Poslušajta, stavili bomo, prav?
Pridi, vsedi se.
Temno je tu. -Da ne boš zaspal!
Stavili bomo da... koliko je ura?
Dvajset do devetih.
Da boste v roku dvanajstih ur vsi trije mrtvi, prav?
Kaj?
Vi stavite z nama, da boste jutri ob 9:00 še živi,
midva pa staviva z vami, da boste takrat že mrtvi, prav?
Nočejo staviti.
Tako ne gre. Morate staviti.
Pa vi? Mislite, da imajo kakšne možnosti za zmago?
Saj ste na njihovi strani, kajne?
Na koga torej stavite?
Kakšna stava pa je to?
Mrtvi, nama ne morejo ničesar dati, in obratno, ne morejo ničesar dobiti.
Izgubijo v vsakem primeru. Očitno.
Nehajta s temi neumnostmi. Bi nas rada ustrahovala?
Kaj ni vse to že dovolj?
Kaj hočeta? Naš denar?
Postrezita si in odidita.
Se vama ne zdi, da bi Fred in Eva lahko prišla pogledat, kaj se dogaja?
In naju dobro naklestila, kajne?
Dobro, torej... kakor rečejo na TV-ju: stava je sprejeta!
In kaj bomo sedaj?
Bi bila tako prijazna in bi pripravila kaj za jesti?
Skrbi me zate, bajsi.
Se ne znaš kontrolirati?
Saj si pravkar pohrustal klobaso.
To je odvratno. Kaj si bodo ti ljudje mislili?
Že od kosila nisem jedel! In nehaj me klicati bajsi.
OK, Tom. -OK, Jerry.
Toda vseeno bi moral malce skrbeti za svojo postavo.
Misliš da si takšen bolj privlačen?
Poglej kapitanovo ženo.
Misliš, da se ji zdiš privlačen?
S svojim šlaufom? -Nehaj!
Poglej jo. Saj sploh ni tako stara.
Oprostite, madam.
Za njo bi bil kar pravšnji, toda ne s tako postavo.
Zgleduj se po njej. Njeno telo je res v formi.
Niti ene odvečne kalorije! -Nisem tako prepričan!
Kaj?
Ste slišali to, madam?
To pa je predrznost!
Tega pa ne bomo prenašali, ne?
Hej ti, indijanec! Kako ti je sploh ime?
Georg. -Georg! Kot očku! Kako prisrčno!
Georgi, pridi k meni.
Pridi sem.
Pridi. Sedi k meni. Igrali se bomo igrico.
Pustita fanta!
Vem, da se ne želiš igrati, toda videl boš, zabavno je.
Pustita fanta!
Vidiš, kako se je tvoja mama zavzela zate?
Očka bi se lahko zgledoval po njej. -Nehajta!
Zato, bova tvoji mami dovolila, da se igra z nama.
Drži Georgija.
Šli se bomo lepo igrico: maček z žaklju.
Videl boš, zabavna je.
Hej, brez panike! Saj ne bo nič!
Rekel sem da je igra lepa. To je družinska igra!
Tudi očka jo bo igral, da mu ne bo dolgčas.
Tako, poslušajte!
Pri miru moraš biti, drugače ni zabavno.
Hej! Boš poslušal?
Tako, Georgi.
Sodelovali bomo, prav?
Prevleka ni tako neudobna. Saj imaš dovolj zraka, ne?
-Ja.
Dobro, torej lahko začnemo. Torej, igra se je začela tako,
da sta mami in indijanček hotela pobegniti od tu.
Toda zakaj? -Ne vem. -Je lagati dovoljeno, bajsi?
Kakšen zgled jim daješ? Saj veš zakaj!
Omenjal si njeno postavo. -Kako to misliš, jaz?
Ti si bil ta, ki je dvomil o njeni brezhibnosti.
Prav, pozabi.
Razumem, zakaj ji je bilo nerodno. V prisotnosti sinka.
Zato se igramo "mačka v žaklju". Da ohranimo moralno spodobnost.
Sinko nosi žakelj vreče, mamica se hitro sleče.
Ne smemo poškodovati mucka! Že očkova zlomljena noga je dovolj.
Izpustita otroka! -Super! Tudi očka se igra z nami.
Koga že čakamo?
Povej svoji ženi, naj se ne sramuje. Saj to je smešno!
Sicer pa sem prepričan, da ni zašpehana.
Prosim, spusti otroka. Prosim!
Vse, kar moraš reči, je: sleci se.
Prosim!
"Sleci se, draga moja."
Sleci se.
"Sleci se, draga moja."
Sleci se, draga moja.
Bravo. Kaj sem rekel? Niti grama sala.
Zdaj se pa obleci.
Bajsi, lahko vzameš malega prašička?
Ni še navajen na kahlico.
Uredi ga malo.
Pusti otroka pri miru! -Nič mu ne bom naredil.
Sedite, prosim.
Svetujem vam, da me ne brcate.
Upam, da ti ne bo dolgčas s tema dvema.
Na glavo mu zlij kozarec vode.
Toda pazi da ne uničiš tepiha.
Ne, ne, to je bila seveda samo šala.
Jeseni se moram vpisati na latinščino.
Če jo naredim, se bo začelo zares, študiral bom gospodarsko pravo.
Toda pred tem je še služenje vojaškega roka.
Vas zelo boli?
Zakaj nas kar takoj ne ubijete?
Ne pozabite na razvedrilno korist. Prikrajšani bomo za užitek.
Žal mi je zaradi noge.
Toda lahko rečem, da je krivda povsem vaša.
Zakaj ste počili Paula?
Tudi zame je bilo neprijetno, zaman prositi za jajca.
Ponižujoče, pravzaprav. Ne vem če se tega zavedata?
Saj ni vredno... ves ta cirkus, zaradi škatle jajc.
Še vedno morajo biti tam.
Morali bi storiti, kar vam je rekla žena.
Prav prosila vas je, da naju pustita oditi z jajci.
Seveda smo potem, ko gre vse narobe, pa vsi pametni.
Ah! Tu so!
Eden je počen.
Ni slabo, kar zdržijo tele škatle. Če pomisliš...
Zakaj počneta to?
Kako neumen pa mislita, da sem?
Ne razumem. Prav silita me, da sem grob z vama.
Pizda! Dovolj! Zdaj sta ga pa usrala!
In Paul je celo rekel, naj pazimo na tepih!
Prosim, spusti naju!
Tako mlad si še!
Celo življenje imaš še pred sabo!
Nič se ni še zgodilo!
Rekli bomo, da si je Georg zlomil nogo na barki.
Vsi nam bodo verjeli... -Nehajte prosim. Zakaj se ponižujete?
Za mene je prav tako neprijetno, kot za vas.
Georgi?
Kje si?
Georgi!
Prihajam!
Počakaj, malo glasbe nama bom zavrtel.
Živjo, Schorschi!
Ne približuj se!
Sprožilec!
Napeti moraš sprožilec!
Moraš pa tudi ustreliti.
Tralali tralala, tukaj sva!
Mama!
Moj srček!
Ubila... ubila sta Sissi!
Čao, Beavis! -Čao, Butt-Head!
Vse pod kontrolo? -Izgleda tako.
Lahko? -Seveda, kar.
Verjetno se sprašujete, kapitan, od kje zdaj ta čudovita puška?
Ali vam je malce znana?
Ste bili kdaj na lovu z Fredom?
Vesta, da me je vajin mali srček pravkar hotel ustreliti z njo?
Težko za verjeti, toda to je resnica in nič drugega.
Ni tako, Georgi?
Kaj praviš, Tom? -Strašno!
Koliko je ura?
Malo čez enajst.
Počasi bi morali začeti misliti na stavo, kajne?
Pravzaprav bi morala biti Georgiju hvaležna za pomoč.
Eden za Beavisa, eden za Butt-Heada.
An ban, pet podgan, štiri miši, v uh me piši,
vija, vaja, ven!
No?
Noče se igrati.
Kako stara misliš da je?
37?
Brez špeha...
Jaz bi rekel... bodimo radodarni, recimo... 35.
Se strinjamo?
Strinja se.
Pri komu bomo začeli šteti?
Pri njej?
Zdaj pa sem še jaz postal lačen.
Ena, dva, tri, štiri, pet, šest, sedem...
Lahko komu kaj prinesem?
Tepec si, bajsi.
Ne ustreliš osebe, ki si jo izštel, ampak osebo, ki na koncu ostane.
Kaj je narobe s tabo? -Hotel je pobegniti!
In kaj potem? To še ni razlog, da streljaš vsepovprek!
Kaj nimaš občutka za čas? Koliko je ura?
Malo pred polnočjo.
Drek! Zdaj iz teh dveh ne bo nič!
Poberiva se odtod. -Prav.
Najlepša hvala za palico. Pospravil jo bom nazaj, prav?
Hvala.
Torej, imejta lep večer!
Nasvidenje!
Čao!
Odšla sta.
Si slišal, odšla sta!
Prinesla bom nož.
Daj... pomiri se...
Globoko dihaj.
Daj, dragi...
Pomiri se...
Tako. Globoko vdihni.
Morava iti od tu.
Kaj če se vrneta?
Misliš da bi lahko hodil, če bi te držala?
Poskusil bom.
Kaj je narobe s tvojo roko?
Naj poskusim narediti oporo? Potem te bom lahko bolje držala.
Ne, v redu je. Greva.
Bo šlo?
Ne! Anna!
Ne!
Zaklenila sta vrata.
Skozi okno morava.
Ne morem.
Georg! Prosim te! -Nisem zmožen. Ti pojdi.
Neumno je takole izgubljati čas. Zbeži, prosim!
Splezaj skozi kuhinjsko okno. Poskusi priti do gostilne, ali...
Če sva zaklenjena tu, je zaklenjena tudi ograja.
Prav imaš.
vzami klešče in prereži ograjo.
Bodi pazljiva na cesti. Mogoče kje tam čakata.
Kje so klešče?
Ne vem.
Tu, v kuhinji...
Ne...
V lopi pri jadrnici.
Ne morem te pustiti tu samega. -Pojdi zdaj, prosim!
In obleci kaj.
In obuj kaj, da boš lahko tekla.
Čakaj, torba je še tu. Spodaj.
Skril se bom spodaj, v vinski kleti. Ključ mora biti v vratih.
Zaklenil se bom in čakal, da prideš nazaj.
Kako se boš spustil dol? -Se bom že.
Pojdi zdaj! Prosim!
Telefon! Spet dela!
Kaj? -Dela! Izgleda, da se je posušil!
Kliči! -Koga? -Kogarkoli. Policijo!
KAtera številka je? -Pojma nimam.
Pokliči mojo mamo... tvojega očeta... ne, čakaj...
Pokliči Petra, doma je, vem, nameraval je...
Pritisni 4 in hitro klicanje.
Ne zvoni.
Da slišim.
Toda signal je! -Nekatera vezja so še vedno vlažna.
Nič.
Prinesi sušilec za lase. Mogoče bo pomagalo.
Mi lahko prineseš stol?
Ne dela.
Pusti, pojdi.
Mogoče je trajna okvara. Pojdi.
Preveč časa izgubljava za to. Ga bom jaz posušil.
Pojdi!
Zvleci me tja s stolom. Tako bo lažje, kot da hodim.
Hvala.
Zdaj pa teci.
Anna?
Prosim, odpusti mi!
Saj...
Ljubim te!
Teci, prosim!
Na pomoč!
Peter? Tu Georg!
Me slišiš? Jaz te komaj.
Poslušaj, če me slišiš, takoj pokliči policijo na naš vikend!
Takoj!
Drek!
Peter! Me slišiš?
Stojte!
Zgrešil.
Dobro jutro, kapitan.
Dobro jutro.
Tu bodo vsak čas. -Potem morava pa pohiteti, kajne Beavis?
Zakaj mi ne verjameta?
Kako stara, sva rekla? 37? -35.
Še dobro, da je polnilec za baterije v avtu!
Če je njena starost, moraš začeti pri njej.
Zakaj? -Taka so pravila! Baterija je čisto v redu.
Prav, začel bom pri njej. -Kako? Aha, vem.
Lahko bi se spomnil kaj novega. Gospa je že poizkusila ta trik.
Štej hitreje, Beavis.
Mislita, da sva brez domišlije?
Brez tveganja ni dobre stave, to je očitno, kapitan.
Tudi vidva morata imeti možnost.
Veter piha kamor ga zanese. To je užitek jadranja, ni tako?
Tako, torej!
... 34, 35!
Ne stori zopet iste napake:
tisti, ki ostane, je na vrsti, ne pa tisti, ki ga izšteješ.
Čakaj malo. Vidim novo igračko.
Domnevam, da je za to kriva gospa?
Sedaj bodo stvari postale malo bolj zabavne.
Neumni pa le tiho trpijo.
Publiki morava dati kaj, pokazati kaj zmoreva, ni tako?
Spet se lahko pridružiš igri.
Kličemo se že po imenih, kajne?
Torej, Anna, sedaj se bomo igrali igro "Ljubeča žena",
oz. "Ali z nožem, ali s puško, izgubiti življenje res je luštno!"
Hej! Brez spanja!
Moraš se igrati z nama, drugače te spet zadušiva.
To pa ni prijetno, ne?
Torej, pravila igre so sledeča:
Georgi starejši je bil izštet, tako da je na vrsti on.
To je težko spremeniti.
Razen, če se ti javiš namesto njega.
Se javiš?
Prepričan sem, da bi bajsi razumel. Ni tako, bajsi?
Ne kliči me bajsi. -Vidiš, razume.
Opravita že to. Dovolj je.
Da je dovolj? Mislite, da je že dovolj?
Kaj ti misliš, Anna?
Imaš tudi ti dovolj? Ali bi se še malce igrala?
Ne odgovarjaj jima. Naj storita, kar hočeta, prosim!
Bo vsaj hitreje konec.
Hmm, to pa je strahopetstvo.
Nismo še dosegli dolžine celovečernega filma.
Je že dovolj?
Toda vi hočete pravi konec, z ugodnim zaključkom, ne?
Stava je še vedno odprta. Enostranski preklic ni možen.
Torej... igra se imenuje "Ljubeča žena".
Čeprav je Beavis že izpeljal preštevanko, lahko žena izbira,
kdo je naslednji na vrsti! In... s kakšnim orodjem?
Ji je ljubši nož ali puška? No, kaj poreče žena?
Halo, zbudi se!
A tako? Nisi zainteresirana?
Nočeš se več igrati.
Beavis, pokaži ji, kako se igra. -Počakaj. -Tule ga imaš.
Hej pazi! Skoraj sem se urezal. -Res?
Vidiš, to je mali nož. Lahko mu ga prizaneseš.
Samo igrati se moraš z nama.
Razumem te, Anna. Res te razumem!
Ni dober občutek, povzročati trpljenje ljubljeni osebi.
Toda tako malo je potrebno, da se temu izogneš.
Samo pravilom moraš slediti, in vse bo v redu.
Kaj moram storiti?
Vidiš? Ni bilo tako težko.
Zelo enostavno je. Zrecitiraš molitev po lastni izbiri.
Če jo poveš brezhibno, ti bo bog pomagal, in boš prosta.
Ali naj nadaljujemo z Georgijem starejšim?
Ne znam nobene molitve. -Ne znaš nobene molitve?
Ene samcate molitve?!
Je to sploh možno?
Povej ji kakšno, bajsi. -Nehaj mi praviti bajsi!
Nehal bom. Torej?
"Bog in oče, usmilita se, da prostor v nebesih najdem le."
Ta je prelahka. -Ne morem se spomniti druge.
Prav. "Bog in oče, usmilita se, da prostor v nebesih najdem le."
Ne! Ne tako!
To je molitev! Ne moreš je kar tako odbrundati.
Boga prosiš za nekaj! Zato moli, kot se spodobi.
Daj, lepo spodobno, na kolenih.
Daj, spravi se že!
Tako, tako je prav. Pravilno poklekni.
Dlani skupaj.
Ne na trebuhu.
Kje je tisti, h kateremu moliš? Tam gor!
Moliti moraš k nebesom! Tako!
In zdaj, s strastnim glasom, če ti ni odveč.
Beavis, ji lahko pomagaš? -Ne!
"Bog in oče, usmilita se, da prostor v nebesih najdem le."
Bravo! Super ti je šlo.
To je bil krog za ogrevanje, zdaj pa za olimpijsko zlato:
Če lahko zrecitiraš to molitev, ki je na žalost hudo prekratka,
od konca proti začetku, brez napake,
si lahko izbereš, ne samo kdo od vaju bo šel prvi po gobe,
ampak tudi, kar je v tvojem interesu, kako.
Hitro in neboleče z metkom...
Pazi!
Kje je daljinec?
Kje je zafukani daljinec?
To je bil krog za ogrevanje, zdaj pa za olimpijsko zlato:
Če lahko zrecitiraš to molitev, ki je na žalost hudo prekratka,
od konca proti začetku, brez napake,
si lahko izbereš, ne samo kdo od vaju bo šel prvi po gobe,
ampak tudi, kar je v tvojem interesu, kako.
Hitro in neboleče z metkom...
Tega ne bi smela narediti, Anna.
Pravil se ne krši. Oprosti, nezadostno.
Reci Georgiju adijo.
Bi se prosim usedli?
Mi lahko daš svoje rokavice?
...le da je vse obratno.
Seveda so vse napovedi napačne, da bi se izognili paničarjenju.
Toda Kelvinu je zdaj vse jasno,
in bi rad pravočasno opozoril svojo ženo in hči.
Toda problem ni samo priti iz sveta antimaterije v realnost,
ampak tudi obdržati komunikacijo... -Poglej!
To pa je športni duh!
Hej, pazi, bajsi. Nisi rekel, da si neplavalec?
Pojdi po vdovo. Drugače se bo počutila osamljeno.
Bi vam bilo odveč malce sodelovati? Ni lahko.
A drugače vas lahko poškodujem.
Torej... kje sem končal?
Problemi pri komuniciranju antimaterije z materijo.
Točno! Kot če bi bil v črni luknji.
Gravitacija je tako močna, da ji prav nič ne uide: čista tišina.
Mimogrede, koliko je ura? -Kaj?
Koliko je ura?
Pravkar je bilo 8:00. -Že?
Zakaj? Rok je bil ob 9:00. Še eno uro je imela v dobrem.
Kot prvo, je tako težko jadrati, in kot drugo, lačen postajam.
Prav imaš.
Ko Kelvin premaga silo gravitacije,
se izkaže, da je vesolje realno,
vse ostalo pa je fikcija.
Kako pa se to zgodi?
Kaj jaz vem! To je bila neke vrste projekcija v kiberprostoru.
In kje je sedaj tvoj junak? V realnosti, ali v fikciji?
Njegova družina je v realnosti, on pa je v fikciji.
Toda fikcija je realna, kajne? -Kako to misliš?
Ja... vidiš jo v filmu, ne? -Seveda.
Potem je tako realna kot realnost, ki jo vidiš drugod, kajne?
Neumnost. -Zakaj?
Je kdo že pokonci?
Kdo pa je?
Lepo dobro jutro.
Žal mi je, ker vas motim tako zgodaj, toda pošilja me Anna.
Ja, in?
Se me ne spomnite? Včeraj popoldne, na pomolu.
Paul sem. -Ah, ja.
Dobro jutro. -Jutro.
Anna me pošilja. Zjutraj so nepričakovano prišli obiski,
pa jo zanima, če ji lahko posodite nekaj jajc?
Seveda, vstopite.
Počakajte minutko.
SMEŠNE IGRE
Priredba:
www.filmsko.net