Dakle molim vas završite domaæi za sledeæi put.
Znam da su mnogi od vas imali ovo za pred-diplomski, ali neæe Vam smetati da se podsetite.
Hvala ti, Stivene.
Takoðe sam stavio napredni Furijeov sistem na tablu u glavnom hodniku.
Nadam se da neko od Vas može da ga dokaže do kraja semestra.
Onaj ko to uradi ne samo da æe dobiti odliène ocene kod mene...
veæ æe postati slavan i popularan...
tako što æe njegovo ime i pohvala biti ubeleženi...
u prestižnu zahvalnicu M.I.T. Univerziteta.
Raniji dobitnici su i neki od Nobelovih laureata, dobitnika Fildove medalje...
slavni astrofizièari a na dnu - M.I.T. profesori.
Eto, to je sve. Ako ima nekih pitanja...
Siguran sam da æe vam Tom odgovoriti na njih.
- Zdravo, Vile.
- Kirsten, kako si?
- Nisam "uradio" Keti sinoæ.
- Ne? - Ne.
- Zašto? - Nemam pojma.
- Keti! - Šta je?
Zašto mi nisi dala malo onog bezobraznog "hopa-cupa"...
- koji mi obièno daješ? - Oh, jebi se...
ti i tvoja irsko prokletstvo, Èaki.
Neæu da trošim energiju šireæi moje noge za tu tvoju kiflica-kitu?
- Idi kuæi vuci ga sam. - Kiflica!
K-Kiflica!
Fali joj zub, Vile.
Ima problema sa kožom. Ja ne..
Plus, šanse su 5 prema 2 da æe Morgan da je oženi.
Ima puno prilika da opališ buduæu ženu svog prijatelja.
Gde ideš?
- Palim kuæi. - Jebi se, pališ. Šta je ovo, devet u krevet?
Ne, umoran sam.
Irsko prokletstvo?
Nema ona pojma. Nema nikakvog irskog prokletstva.
Aut! Prekini da bacaš u mene.
Prestani da stojiš na polju! Šta æe biti sada?
Najebaæeš, znaš?
Misliš da te se plašim, pizdo? Stojiš na sred polja.
Hej, uh, Kejsi radi u baru na Harvardu sledeæe nedelje. Možemo da izaðemo tamo.
- Šta æemo tamo? - Ne znam.
Da sjebemo neke pametnjakoviæe. Ti æeš se odlièno uklopiti tamo.
Au! Jebeni smradu.
- Oh, šta je bilo? Još si opasan? - Doði!
Doði. Doði. Tako je.
- Profesore Lambo? - Da?
Meni predajete teorije. Svi smo u zgradi za nauku i matematiku.
- Doði ovamo. Subota je!
- Osim ako neæete samnom na piæe veèeras. - Možda.
Samo ne možemo da èekamo do ponedeljka da saznamo.
- Saznate šta? - Ko je dokazao teoremu.
Ovo je taèno. Ko je uradio ovo?
- Džek? - Nisam ja.
- Nimeš? - Nema šanse.
- Hajde, Džoi! - Bili, MekNamara je sledeæi.
Hajde, mali!
- Džoi, gledaj! Gledaj!
Sredi ga, Mek! Tako se to radi! Hajde momèe! Idi za dva, Mek.
Hej, Morgane, ko je riba u tesnim pantalonama? Ima dobro dupe.
- Ima odlièno dupe. - Ko je momak sa njom?
Jebeni bogataš. Mrzim tog pedera. Vil ga zna.
Da, znam ga. Jebeni Karmajn Škarpaglja.
- Taj tip me je ubjao od batina u zabavištu. - Taj tip?
Da.
Zajebi ovo. Hajdemo po neku klopu.
- Šta je Morgane, neæeš da prièaš sa njom? - Jebeš nju.
- Meni se ide u Whooper. - Idemo kod Kelly's.
Morgane, ne idem u do Kelly's samo zato što ti voliš ribu koja radi tamo..
- Do tamo nam treba 15 minuta. Šta æemo mi ostali da radimo? Zar ne možete da istrpite tih 15 minuta?
Dupli burger.
Èak, ja sam hteo dupli burger.
Zaèepi jebo te! Znam šta si naruèio. Bio sam tamo.
- Pa daj mi moj jebeni sendviè. - Kako to misliš, TVOJ sendviè? JA sam ga kupio.
Morgane, koliko para imaš?
Rekao sam ti da æu da usitnim kad kupim sladoled.
Rekao sam ti kad smo stali. Daj mi moj sendviè i ne budi drkadžija.
Dobro, daj mi 16 centi koje sada imaš.
Daæemo ti sendviè na odložno. Eto tako. Èuvaæu ga ovde za tebe.
Staviæemo te u program. Doði svakog dana ovde sa 16 centi.
- Do kraja nedelje, dobiæeš sendviè - Hoæeš još da budeš kreten?
Šta sam ja da delim sendvièe? Trebalo bi da odmah poèneš da uzimaš kredite.
Kao što si kupio kauè... planiraj plaæanje.
Seæaš se da je tvoja majka donosila 10$ svakog dana u godini.
Na kraju je dobila kauè, polovan.
- Mogu li sada da dobijem svoju klopu? - Evo ti jebeni dupli burger.
- Vau! - Hej, stani, Èak.
- Uspori. - Šta imamo?
- Još ne znam. - Hej, keso smeæa!
- Da, ti, ti smrdljiva faco!
Videli smo ovog tipa pre 15 minuta, trebalo je tad da ga prebijemo. Sad treba da jedemo.
- Umukni Morgane, ideš i ti. - Ne idem. - Onda ne idi.
- Ja ne idem - Ideš, doðavola.
Da ti kažem nešto, ako te nema tamo za dve sekunde...
...kad završim sa njima ti si sledeæi.
Karmajne, ja sam, Vil. Seæaš se, išli smo zajedno u zabavište.
- Zajebi èoveèe. - Šutni ga u glavu.
Obori ga. Zaustavite tog pedera.
Umri pizdo!
- Kartere! - Hajde!
Vile! Vile, hajde!
Vile, hajde. Idemo. Idemo.
Polako, brate, polako.
- Hej momci, hvala što ste došli. - Doði ovamo!
Hej! Hej!
O, sranje.
Da li se to meni èini, ili mi razred polako raste?
Pa, da ne mozgam puno...
verujem da niste svi ovde zbog mog predavanja.
Veæ, da upoznate tajanstvenog matematièara.
Dakle bez dalje najave, istupi, tihi šaljivdžijo, i primi nagradu ovu.
Pa, žao mi je što sam vas razoèarao, ali...
izgleda da ga danas neæemo otkriti.
Kakogod, uh, moje kolege i ja smo se sastali,
i eno novog problema na tabli...
za koji nam je trebalo više od dve godine da ga dokažemo.
Dakle da kažem ovo: Rukavica je bila baèena,
ali je fakultet odgovorio, snažno.
Hej, kad podnosiš tužbu?
Sledeæe nedelje.
- Šta to radiš? - Izvinite.
To je neèiji rad. Ne švrljaj tu.
- Nemoj da mi bežiš! - Hej, jebi se!
Oh, ti si neki pametnjakoviæ. Kako se zoveš?
Oh, moj Bože.
Ovo je taèno.
Vile, koliki kreten treba da budeš da te otpuste odatle?
Mislim, koliko je teško da guraš tu jebenu metlu okolo?
Miè, tebe su odpustili kada si i ti bio èistaè.
Otpustili su me jer su smanjivali broj zaposlenih.
Da, smanjivali broj kretena koji rade za njih.
Umukni. Tebe su "upakovali" više nego sardine, pizdo.
Ja bar sada imam posao, zar ne?
- Zašto su te otpustili, Vile? Hajde. - Smanjivali su broj zaposlenih.
- Moj ujka može da te ubaci u ekipu. - Je l' on to može?
Zezaš me? Juèe sam te pitao da mi naðeš neki posao.
I rekao sam ti "ne" juèe.
- Šta ima, Kejsi? - Šta ima, Kejsi? - Šta ima, Keso?
Hajde da sednemo ovde.
Važi. Hajdemo.
Oh, ovo je... ovo je Harvard bar, a?
Mislio sam da æe biti jednaèina i takvih sranja na zidu.
Ja æu kriglu najboljeg piva koje imate.
Tajmaut. Malo æu da prodrmam ove ribice sa Harvarda.
- Bacim malo èarolije. - Ostavi i nama malo napitka.
- Oh, zdravo. - Oh, zdravo.
- Æao. Kako si? - Fino.
- Pa, vi dame... - Dolazimo ovde èesto?
Da li ja dolazim ovde? Dolazim po malo.
Ovde sam, znaš, s' vremena, na vreme.
- Ideš ovde u školu? - Aha.
- Da, to je. Mislim da smo na istim predavanjima. - Oh, stvarno. Koje predavanje?
- Istorija. - Možda.
Da, mislim da je to.
Ne mora da znaèi... možda me se ne seæaš. Znaš, sviða mi se ovde.
- Ne znaèi da sam genije ako idem ovde. Ja jesam pametan... - Hej.
- Hej, kako ide? Kako si? - Dobro. Kako si ti?
Koje si to predavanje spomenuo?
- Istoriju. - Da.
Samo Istoriju? Onda, mora da ideš samo na slušanje.
- Da, jeste. Samo slušam. - Aha.
Treba da probaš. Dobro je predavanje. To je dobar predmet.
- Kako ti se sviða taj kurs? - Znaš, iskreno...
...meni je to nekako, površno. - Površno.
- Ne sumnjam da jeste. - Da.
Ja, uh, seæam se tog predavanja.
To je, uh.. Izmeðu odmora i ruèka.
Klark, zašto ne odeš?
- Opusti se. - Zašto ne odeš?
- Samo se zabavljam sa mojim novim prijateljem. - Imaš neki problem?
Ne, ne.. Nema ovde problema.
Samo sam se nadao da æeš me bolje upoznati sa razvojem...
ekonomskog tržišta u južnim kolonijama.
Ja se dvoumim da li je prethodio Revolucionarnom Ratu, ekonomski modalitet...
...pogotovu u južnjaèkim kolonijama...
...najvièniji da se okarakteriše kao...
...zemljoradnièki predkapitalizam. - Da ti kažem nešto.
Naravno, to je tvoje dvoumljenje. Ti si brucoš.
Tek si završio èitanje Marksistièkih istorièara Pita Gerisona, verovatno...
Biæeš takvog stava do sledeæeg meseca kada æeš preæi na Džejms Lemona.
Onda æeš prièati kako su se ekonomije Virdžinije i Pensilvanije...
bile kapitalistièke još u 1740.
To æe trajati do sledeæe godine. Onda æeš èitati Gordona Vuda, i...
prièati o, znaš, predrevolucionarnoj utopiji...
i o efektima formiranja kapitala na mobilizaciju vojske.
Pa, ustvari neæu, jer...
Vud veoma podcenjuje uticaj društvenih razlika...
"Vud veoma podcenjuje uticaj društvenih razlika...
izgraðenih na bogatstvu, pogotovu nasleðenom bogatstvu."
To si ukrao iz Vikerovog "Rad u Eseks Okrugu" strana 98, taèno?
Èitao sam i to. Hoæeš da nam ovde iskopiraš sve živo?
Da li imaš neke tvoje misli o tome?
Ili ti je to taktika? Doðeš u bar. Proèitaš neki iseèak odnekud.
I onda se pretvaraš... Izložiš ga kao svoj.
Izložiš ga kao svoju ideju da bi zadivio devojke? Obrukao mog prijatelja?
Vidiš, tužna stvar kod momaka kao ti je da æeš, za 50 godina,
poèeti malo sam da razmišljaš.
I saznaæeš dve stvari o životu.
Prvo: Nemoj to da radiš.
I drugo: Bacio si 150 soma na obrazovanje...
koje si mogao da dobiješ za dolar ipo u javnoj biblioteci.
Da, ali ja æu ipak imati diplomu,
a ti æeš mojoj deci služiti pomfrit dok mi budemo išli na skijanje.
Možda, ali ja makar neæu biti plagijator.
Uzgred, ako imaš neki problem, možemo da izaðemo napolje da ga rešimo.
Ne, èoveèe, nema problema. Sve je kul.
- Kul? - Da.
- Kul. - Nego šta, nego je kul.
Kako ti se sada sviðam?
Moj drug je opasno pametan.
Nisam ovde ni tri minuta, a veæ sam naleteo na pametnjakoviæa, a?
- Drago mi je da sam te upoznao. - Bile su dobre, èoveèe.
Taman da se dogovorimo, ali onda Èak... Bili je uvredio jednog od njih...
jedna debela je reka da mi opada kosa, i da imam više kila.
I ja joj rekoh da se jebe.
Uh.. Progutao sam bubu.
Æao.
- Ti si idiot. - Molim?
Ti si idiot. Sedim tamo veæ 45 minuta...
èekam da doðeš i kažeš mi nešto.
Ali sam sada umorna, i moram da idem kuæi.
Ne mogu više da sedim i èekam te.
- Ja sam Vil. - Skajler.
- Oh, uzgred,
taj tip tamo kopija Majkl Boltona.
Recimo da... nije sedeo sa nama.
- Znam. Stekao sam takav utisak. - Dobro. Ok
Pa, moram da idem.
Moram rano da ustanem i bacim malo para na moje preplaæeno obrazovanje.
- Ne, nisam mislio na tebe. - U redu je.
Tu je moj broj. Možemo nekada da odemo na kafu.
Važi. Možemo da se naðemo i jedemo karamele.
- Kako to misliš? - Kada razmisliš o tome...
...to je bezveze kao i odlazak na kafu. - Oh. Da. Ok.
Uh, dobro onda.
- Sad æu da sjebem pametnjakoviæa i njegovo skijanje. - Saèekaj.
Trebalo je da prebijemo tog pedera.
Voliš jabuke?
- Da. - Da?
Imam njen broj! Jedi malo te jabuke?
Uði.
Izvinite? Jel ovo odsek za èišæenje zemljišta i zgrada?
Da. Šta mogu da uèinim za vas?
Samo mi treba ime studenta koji radi kod vas.
- Ni jedan student ne radi kod mene. - Možete li da proverite?
Ima jedan momak koji radi u mojoj zgradi.
- Ove je visine. - Koja je vaša zgrada?
- Dva. - Dva. Druga zgrada.
- Èujte, ako je ukrao nešto, trebalo bi da znam. - Ne, nije ništa nalik tome.
Samo mi treba njegovo ime.
- Ne mogu vam dati ime osim ako se ne žalite na njega. - Ovo je profesor Lambo.
A ovo je profesor Hejz.
Tome, molim te.
Ovo je važno. Molim Vas.
Vil nije došao danas na posao.
Dobio je ovaj posao preko njegovog P.U. Možete njega da nazovete.
- P.U.? - Da. Pozornika za Uslovno.
Hvala ti.
Seronja.
Veæ postoji slièna procedura, Èasni Sude, iz 1789,
pomoæu koje branilac može da dokaže samoodbranu protiv vladinog zaposlenog...
ako se to delo smatra za delo protiv tiranije, delo za slobodu.
Èasni Sude, Henri Vard Bicer,
...iz poslovica iz Plimonta Palpit, 1887, kaže, citiram... - 1887?
- Izvinite me. - Ovo je dvadeseti vek.
- Podsmeva nam se. - Imam pravo da govorim u svoju odbranu,
po Ustavu Sjedinjenih Država.
- Nemojte vi meni o ustavu. - Ovo mi garantuje moju slobodu.
"Sloboda," za sluèaj da ste zaboravili "je pravo duše da diše."
Kada ne može da udahne vazduh, zakoni su prezategnuti.
- Bez slobode, èovek je sinkopa. - Èovek je šta?
- Nepokretan. Èasni sude. - Sine, sad je moj red.
Sedim ovde i deset minuta gledam ova vaša gangsterska razbojništva.
I jednostavno ne mogu da verujem. Jun '93, napad.
Septembar '93, napad.
Velika kraða automobila, Februar '94.
I uvek ste sami sebe branili, i dobijali sporove citirajuæi...
"prava na slobodu konja i koèija" iz 1798.
Januar '95, vreðanje pozornika.
Razbojništvo, kraða, opiranje hapšenju. Sve odbijeno.
Takoðe sam svestan da ste bili u nekoliko porodica hranitelja.
Država vas je iz tri premestila zbog ozbiljnih telesnih povreda.
Znaš, drugog sudiju bi bilo briga, mene ne. Kada udariš policajca, ideš u zatvor.
Predlog za otpuštanje se odbija. Kaucija je 50,000 dolara.
- Hvala Vam.
Svi ustanite.
- Halo? - Uh, Skajler?
- Da. - Hej, uh, ovde Vil.
- Ko? - Vil je.
Znaš, onaj duhoviti, zgodni momak kog si upoznala u baru sinoæ.
Ne seæam se da sam upoznala nekoga sa takvim opisom. Mislim da bih se setila.
Oh, dobro. Onaj ružni, grozni, bezzubi tip...
kog si ti ispalila i koji ti je dosaðivao celu noæ.
- Oh, Vil! Seæam te se.
Kako si? Pitala sam se da li æeš pozvati.
- Da, vidi, mislio sam... - Æao, šta ima, lutko?
- Saèekaj sekund. - Šta se radi? Hoæeš malo moje guze?
- Hervi, seæam te se iz maloletnièkog. Kako si? Šta radiš?
Oh, da, izvini za to.
Možda možemo da se naðemo negde ove nedelje.
- Sednemo u neki bar. Jedemo karamele. - Oh, to zvuèi divno.
- Stvarno? - Da, naravno. Gde si ti?
Uh, pa, ustvari, možda pucam u prazno,
ali, uh, da ne studiraš možda pravo?
- Sedite. - Hvala.
Drago mi je da smo prièali.
Šta jebote ti hoæeš?
Ja sam Džerald Lambo.
Profesor kojeg si opsovao.
Pa, šta jebote hoæeš?
Govorio sam sa sudijom, i složio se da te oslobodi pod mojim nadzorom.
- Stvarno? - Da.
- Ali pod dva uslova. - Koja dva uslova?
Prvi je da dolaziš kod mene svake nedelje.
- Zašto? - Da završiš onaj dokaz,
kreneš u malo napredniju...
kombinatoriku,
višu matematiku.
- Zvuèi opasno.
A drugi je da..
kreneš na terapiju.
Ja sam odgovoran da polažem raèune za te sastanke.
Ako prekršiš bilo koji od ta dva uslova vraæaš se ovde da odslužiš.
Dobro. Radiæu matematiku, ali neæu da viðam jebene psihijatre.
Bolje to nego da sediš u zatvoru. Zar ne?
Proèitao sam vašu knjigu, i "Majk" je imao iste probleme...
koje je i "Èed," radnik na berzi, imao.
Taèno tako. Pogodio si poentu. Dobro za tebe, Vile.
- Vrlo dobro. - Hvala.
Vil, svi ti pritisci... koje ja ne osuðujem.
Ne etiketiram te,
ali oni uništavaju tvoj potencijal.
Nema više šegaèenja. Nema više blesavljenja. Nema više glupiranja.
U pravu ste. Bože, ja to znam.
Neæeš se tako lako izvuæi tim priznavanjem. Hajde Vile. Još malo.
- Pa, mislim, ja radim neke stvari? - Šta... Kakve stvari?
Ja radim neke stvari, znate krijem se od ljudi.
- Kriješ se? - Ne, mislim, ja volim... Idem na neka mesta. Upoznajem ljude.
- Stvarno? Kakva mesta? - Pa u odreðene klubove.
Nastavi. Samo napred. Kakve klubove?
Kao, uh, kao "Fantasy".
"Fantasy." To je lepo, nastavi.
Ima nešto u toj muzici tamo prosto vas zaposedne.
Volim tu haus muziku. Ona je kao...
- Znate, tera vas na igru. - Bum, bum, bum. O, da.
Jednostavno...
Da?
Je l' vam teško da krijete èinjenicu da ste peder?
O èemu to prièaš? Šta?
Slušaj, drugar, pre samo dve sekunde, bio si spreman da me zaskoèiš.
Zaskoèim? Jesi li ti...
Žao mi je što moram da te razoèaram.
Hej, ne razoèaravaš me. Baš me briga što se ti podmazuješ.
Šta... P.. Podmazujem? O èemu ti to prièaš?
Teška teorija je kao simfonija.
Veoma je erotska.
- Vau. - Hvala ti, Henri.
- Ah, Henri. - Zdravo, Geri.
Znaš šta? Ja ne mogu ovako da radim.
- Ma to nije... Nije vredno govora. - Šta se desilo?
Pa, ja nastupam na državnoj televiziji sledeæe nedelje
Mislim, nisam imao vremena da ti kažem, manje prièaj sa onim ludakom tamo.
On je potpuno lud.
Henri.
Ok, sada si u svom krevetu, Vile.
Reci, koliko godina imaš?
Sedam.
Šta vidiš?
Nešto je u mojoj sobi.
Šta to?
Nešto kao.. Neèiji lik. Lebdi iznad mene.
Na sigurnom si Vile.
To... To me dodiruje.
Gde te dodiruje?
Dodiruje me dole,
i nervozan sam.
Ne treba da budeš nervozan, Vile.
Poèinjemo da igramo.
Prelepo je,
jer mi možemo da...
vodimo ljubav sve dok Sunce ne zaðe.
- Isuse.
- Izvini Riè. - Ja Imam pametnija posla.
Ma hajde! Jedan ples!
Stvarno ste me hipnotisali.
- Zaboga Vil. - Šta je? Pa hajde. On je otišao, nisam ja kriv.
- Rekao sam ti da saraðuješ sa ovim ljudima. - Gledaj...
- me u oèi. - Izlazi.
Ne treba mi terapija.
- Dosta. Napolje!
- Zvao sam Mela Vintroba ovog jutra da ga... - Ma, kakva korist?
Šta æete da radite?
- Pa, ima ipak neko. - Ko to?
Bio je moj, uh... moj cimer na fakultetu.
Poverenje. Veoma važno u vezi.
Takoðe veoma važno u bolnici.
Zašto je poverenje najvažnija stvar...
kada ostvarujete vezu sa pacijentom?
Morin, prekini da žvaæeš i pridruži nam se.
- Vini. - Um...
Zato što, uh...
Poverenje je, uh... Poverenje je život.
Vau. To je vrlo dubokoumno. Hvala ti, Vini.
Sledeæi put, uzmi beleške od svog brata.
Ako se pacijent ne oseæa dovoljno bezbedno da bi vam verovao, neæe biti iskren prema vama.
A onda nema ni poente da ih leèite.
Mislim, ako vam ne veruju, nikada ih neæete naterati da spavaju sa vama.
A to je cilj svakog terapeuta. Prikucaj ih dok su ranjivi.
To je moj moto.
Oh, dobro je, svi ste budni. Dobrodošli na predavanje.
- Zdravo, Šon. - Hej, Džeri.
Uh, dame i gospodo, pored nas je jedan velikan.
Profesor Džerald Lambo, dobitnik Fildove medalje za kombinatoriku.
- Zdravo. - Da li iko zna šta je Fildova medalja?
To je velika stvar. Nešto kao Nobelova nagrada za matematiku.
Samo što nju daju jednom u èetiri godine. Velika stvar.
Neverovatna èast. Dobro, to je sve za danas.
Hvala. Vidimo se u ponedeljak. Prièaæemo o Frojdu.
Zašto je uzeo toliko kokaina koji bi i konja ubio. Hvala Vam.
- Kako si? - Drago mi je da te vidim.
Takoðe.
- Šone, imam nešto interesantno za tebe. - Stvarno?
Šta, treba da ti uzimam krv i mokraæu? O èemu se radi?
Zašto nisi došao na okupljanje diplomaca?
Znaš, ja.. Bio sam zauzet.
- Nedostajao si nam. - Stvarno?
- Pa koliko dugo se nismo videli? - Još od Nensine smrti.
Da, žao mi je.
Bio sam u Parizu. Na toj prokletoj konferenciji.
Stiglo mi je tvoje sauèešæe. Bilo je lepo.
- E to je obaranje.
Hej, šta se desilo? Jesu li te pomilovali ili šta?
Dobio sam, uh.. uslovno onda idem na savetovanje dva dana nedeljno.
Opasan si. Hajde Morgane, predaj se!
Hej, Bil, siði sa njega. Propustiæemo utakmicu.
- Prepun mi je raspored. Veoma sam zauzet. - Šone, Šone.
Ovaj.. Ovaj momak je neverovatan. Nikad nisam video nešto nalik njemu.
Zbog èega je tako neverovatan, Džeri?
- Jesi li èuo za Ramanujana? - Jesam, jesam. Nisam.
Èovek. Živeo je preko 100 godina. Iz Indije.
- Oni sa taèkama, ne sa turbanima. - Da, bez turbana.
Živeo je u nekom malom šatoru negde u Indiji.
Nije išao u školu.
- Nije nikada video neki nauèni rad. - Kafu?
- Vi gospodine? - Samo malo.
Došao je do jedne stare knjige iz matematike,
i iz obiènog teksta mogao je da izvlaèi teorije...
koje su matematièare muèile godinama.
Da. Neprekidni razlomci. Napisao je, uh...
- Da, poslao je to Hardiju na Kembridž. - Da, Kembridž. Da.
- I Hardi je odmah prepoznao genijalnost njegovog rada... - Aha.
i doveo ga u Englesku, i radili su godinama zajedno,
i stvorili neke od najuzbudljivijih teorija iz matematike ikada.
Taj.. Taj Ramanujan...
takav genijalac je jedinstven, Šone.
- Pa, ovaj momak je isti takav. - Hmm.
- Ali je.. malo je zatvoren. - Hmm.
Treba mi neko ko može da dopre do njega.
- Neko kao ja? - Da, kao ti.
- Zašto? - Pa imate slièno detinjstvo.
- Kakvo detinjstvo? - Pa, iz istog ste kraja.
- On je iz Sautija? - Da.
Deèko genije iz Sautija.
- Kod koliko psihijatra si ga vodio pre mene? - Pet.
- Da pogaðam. Beri? - Da. -Henri? - Da. -Ne valjda i kod Rika?
- Šone, molim te, samo se vidi sa njim jednom nedeljno.
Molim te?
Sa njim kao da igraš poker. Ne daj mu da vidi šta imaš u rukama.
Verovatno je proèitao i tvoju knjigu, ako je mogao da je naðe.
Biæe mu teško da je naðe.
- Zdravo, Vil. - Zdravo.
Ovo je Šon Megvajer. Vil Hanting.
Kako si?
- Da, poènimo. - Da, hajdemo.
Napet sam. Neka leèenje poène.
- Izvinite nas? - Da, Tome.
I ti Džeri.
Da, naravno.
- Kako si?
Iz kog si dela Sautija?
- Sviða mi se kako si uredio mesto. - Oh, hvala.
Jesi li sve ovo kupio na nekoj rasprodaji,
ili je to došlo kao "pakovanje za psihiæe" sve zajedno?
- Voliš knjige? - Da.
- Jesi li èitao neke od ovih knjiga? - Ne znam.
- A neke od ovih knjiga? - Verovatno ne.
A one na gornjoj polici? Èitao si te?
- Da, te sam èitao - Dobro za tebe. Šta misliš o njima?
Nisam došao ovde da reportiram o knjigama. To su tvoje knjige. Što ih ti ne èitaš?
Pa i jesam. Morao sam.
- Mora da ti je mnogo trebalo. - Da, jeste.
Sjedinjene Amerièke Države: Kompletna istorija, Prvi tom.
Isuse. Ako ti se èitala prava knjiga iz istorije,
èitaj Hauard Zinovu Narodna istorija Sjedinjenih Država.
Ta knjiga je boli glava.
Bolja od Èomskijevog Saglasa o radu?
- Misliš da je to dobra knjiga? - Takvi kao ti me guše.
Trošiš sve svoje pare na ove fensi knjige.
- To su sve pogrešne knjige. - A koje su prave knjige, Vile?
- One što ti dižu kosu na glavi. - Pa nije mi ostalo baš puno kose.
Hej, bolje zabij tu cigaretu sebi u dupe.
- Bilo bi zdravije za tebe. - Da, znam.
- Smeta mi kad vežbam Jogu. - Vežbaš, a?
- Šta, ti dižeš? - Da.
- One obiène tegiæe? - Ne, sam stavljam težinu.
- Oh, stvarno? Velike težine, a? - Da. Da, ogromne.
- Stvarno? - Samo tako.
- Koliko dižeš na benèu? - 100 kg. Koliko ti dižeš?
Ovo si ti slikao?
- Da. Da li ti slikaš? - Ne.
- Valjaš skulpture? - Ne.
Voliš umetnost?
- Voliš muziku? - Ovo je obièno sranje.
Oh, reci mi šta stvarno misliš.
Mešavina linearnosti i impresionizma daje jako ubrljanu kompoziciju.
Takoðe si ukrao malo od Vinslov Homera, samo što si ti stavio beli èamac.
Pa, dragi Mone, to ti je umetnost. Nije baš dobro.
- Ali to nije ono što me brine. - A šta te brine?
- Brinu me boje. - Znaš šta je najgore od svega?
Bojenje po redosledu.
Valjda boje po redosledu. Boje su ono što me oèarava.
- Zaista? - Nego šta.
Mislim da si samo na korak od toga da ti išèupam uvo.
- Stvarno? - Oh, da.
Možda bi trebalo da se preselim na jug Francuske i promenim ime u Vinsent?
- Jesi li èuo nekada za izreku "traži luku u oluji"? - Da.
- Možda se to odnosi na tebe. - U kom smislu?
- Možda si ti usred oluje, velike, jebene oluje. - Da, možda.
Nebo ti se sruèilo na glavu. Talasi lupaju u tvoj mali èamac.
Vesla skoro da su pukla.
Upišao si se u gaæe. Plaèeš za nekom lukom.
Možda hoæeš da pobegneš odatle.
Znaš, možda si zato i postao psihijatar.
Bravo. pogodio si. Pusti me sada da radim svoj posao.
- Možda si oženio pogrešnu ženu. - Možda bi trebalo da paziš šta prièaš!
Da nisi više pisnuo, šefe, jasno?
Ah.
To je to, zar ne?
Oženio si pogrešnu ženu.
Šta se desilo? Šta, ostavila te je?
Da nije, znaš... tucala nekog drugog?
Ako još jednom uvrediš moju ženu, ubiæu te.
Ubiæu te.
Razumeo, šefe?
Isteklo je vreme.
Da.
Voljno, gospodo.
Jesi li u redu?
Vidi, razumeæu ako ne budeš želeo više da ga vidiš.
Utorak, 16:00. Potrudi se da mali bude tu.
Važi.
Hvala.
Pa, izgledaš divno sa tim naoèarima.
- Hvala ti. - Prosto su božanstvene.
- Da, uvek sam želela tamno plavu senku. - Divno.
Odrasla sam u Engleskoj, išla u jako lepu školu.
Znaš, jedna napredna, slobodna, moderna privatna škola.
Onda Harvard. Nadam se medicina.
Znaš, razmišljam, na kraju
moj um æe vredeti 250,000 $.
To zvuèi užasno, zar ne?
- Donesi mi još jedan mai tai!
To je kul. Mislim, mora da je tvojim roditeljima drago što to plaæaju.
Ne, meni je drago što plaæam. Nasledila sam novac.
Vau. Je l' Harvardu ide sav taj novac?
Ne, Stenfordu. Idem tamo u junu da diplomiram.
Dobro, znaèi samo si htela da iskoristiš ovog mornara i onda da odeš, a?
Ma ja sam samo vršila eksperimente nad tobom, za èas anatomije.
U tom sluèaju, ok.
- Hej, hoæeš da ti pokažem moj magièni trik, Skajler? - Naravno.
U redu. Ali obeæaj...
Dobro.
- Ovaj je samo za tebe, Rudolfe. - Èekaj, èekaj. Trebaæe ti moj štapiæ.
Dobro, dodirni me. Hvala ti. U redu.
Uèiniæu da sve ove karamele nestanu.
Spremna? Ok.
Jedan, dva, tri.
- Nestale su.
To je moj... Mnogo je bolji trik sa mojim zecom.
Pa...
Ja ustvari ne izlazim toliko sa devojkama.
Kakva nesreæa... Mislim za mene.
Znaš na šta mislim? Znam da si razmišljao o tome.
- Oh, ne, nisam. - Jesi, jesi.
- Ne, stvarno nisam. - Jesi. Nadao si se "poljubcu za laku noæ".
Ne, vidi, da ti kažem Nadao sam se "kresanju za laku noæ".
Ali zadovoljiæu se i poljubcem.
- Jaoj, kako si skroman. - Hvala.
- Mm. - Ne, šalim se... Nadao sam se poljubcu.
Pa, zašto to ne sredimo veæ sada?
- Baš sada? - Da.
Doði.
Mislim da imam malo od tvog krastavèiæa.
Opet ti, a?
Poði zamnom.
Pa šta je ovo? Momenat meðu momcima?
To je stvarno lepo. Pale te labudovi? To ti je kao neki fetiš?
Jel to nešto èemu treba sad da posvetiš malo vremena?
- Razmišljao sam o onome što si rekao pre neki dan. O mojoj slici. - Oh.
Razmišljao sam o tome celu noæ.
I nešto mi je palo na pamet.
Onda sam mirno i duboko zaspao i od tada nisam razmišljao o tebi.
- Znaš šta mi je palo na pamet? - Ne.
Ti si samo klinac. I nemaš nikakvog pojma o èemu prièaš.
- Pa, hvala ti. - U redu je.
Nikada nisi bio negde izvan Bostona.
Ne.
Ako te pitam nešto o umetnosti, ti æeš mi dati i najsitniji detalj...
iz svake knjige o umetnosti ikada napisane.
Mikelanðelo? Znaš mnogo o njemu.
Njegov životni rad, politièko opredeljenje. Njega i papu.
Njegovu seksualnu opredeljenost. Sve što je radio, zar ne?
Ali se kladim da mi ne možeš opisati miris Sikstinske Kapele.
Nikada nisi zaista stajao tamo i gledao taj predivni plafon.
Gledao to.
Ako te pitam nešto o ženama,
verovatno æeš mi dati ceo spisak tvojih omiljenih.
Možda si i povalio par puta.
Ali mi ne možeš reæi kako je to kada se probudiš pored žene...
i oseæaš zaista sreæno.
Ti si opasan klinac.
Ako te pitam nešto o ratu ti æeš poèeti sa citiranjem Šekspira, zar ne?
"Još jednom u prodor, prijatelji dragi."
Ali ti nisi bio ni blizu nekog rata.
Nikada nisi u krilu držao glavu najboljeg prijatelja...
i gledao ga kako kroz poslednji izdisaj vapi tebi za pomoæ.
Ako te pitam nešto o ljubavi, verovatno æeš mi citirati neki sonet,
ali ti nisi nikada gledao u ženu i oseæao se potpuno ranjivo.
Nisi znao nekoga ko te može oboriti svojim pogledom.
Oseæao da je Bog poslao anðela na Zemlju samo za tebe,
koji æe te spasiti iz dubina pakla.
I ne bi znao kako je to biti njen anðeo,
i pored svega èuvati svoju ljubav za nju.
Pored svega. Pored raka.
I ne bi znao kako je kada spavaš, èekaš u bolnièkoj sobi...
dva meseca, držiš je za ruku,
jer doktori vide u tvojim oèima...
da se termin "vreme posete" ne odnosi na tebe.
Ne znaš ti šta je pravi gubitak,
jer se to dešava samo kada voliš nekoga više nego što voliš samog sebe.
Sumnjam da si se ikada usudio da nekoga voliš toliko mnogo.
Kada pogledam u tebe, ne vidim inteligentnog, pouzdanog èoveka.
Vidim usranog, uplašenog klinca.
Ali ti si genije, Vile. To niko ne porièe.
Niko nikada ne bi mogao da razume sve tvoje moguænosti.
Ali ti predpostavljaš da znaš sve o meni jer si video moju sliku.
Iscepao si moj ceo život.
Ti si siroèe, zar ne?
Misliš da ja imam pojma kako je težak tvoj život bio...
kako se oseæaš, ko si ti...
samo zato što sam èitao Olivera Tvista?
Zar te ta knjiga celog opisuje?
Iskreno, baš me briga za sve to, jer...
Znaš šta? Ja ne mogu ništa da saznam o tebi...
Ne mogu to da proèitam u nekoj jebenoj knjizi.
Osim ako neæeš da prièamo o tome,
ko si ti.
A mene to zanima. Zaista.
Ali ti to ne želiš, zar ne, ortak?
Uplašen si time što možeš reæi.
Ti si na potezu, šefe.
Halo? Halo?
Halo?
Profesore Valenti, da li ste to opet vi?
Nakaza.
- Oh, Bože. - Isuse, koga si zvao?
- Nikog. Zaboravio sam broj. - Šta si ti, mentol?
Išao si èak tamo po kiši a nisi poneo broj.
Ne, to je bio 041 broj tvoje mame. Samo mi je nestalo novèiæa.
Zašto ne ostavimo mame na miru? Ja sam malopre ostavio tvoju.
- To je baš smešno, Morgane.
To je novèiæ, konju.
- Samo mi se usprotivi, pa æeš da vidiš. - Dobro, Morgane.
- Videæeš. - Dobro, Morgane.
Samo nastavi da se zajebavaš samnom.
Nema pušenja.
Kako to misliš "nije prièao"? Bili ste tamo unutra ceo sat.
Samo je sedeo i brojao sekunde dok se njegova terapija ne završi.
- Zadivio me je, u stvari. - Zašto je to uradio?
Da mi dokaže da ne mora da prièa ako neæe
Šta je ovo? Takmièenje u gledanju izmeðu dva druga iz kraja?
Da, jeste, i ja ne smem prvi da progovorim.
Znamo tvoju teoriju, Aleksandre, ali je momak našao prostu geometrijsku sliku.
- Struktura drveta nije dobra. - Gledaj sad. On spaja dve vertikale.
Ali ja mogu da naðem zbir.
- Poenta je kako grupišeš izraze, Aleksandre. - Ali, Džeri.
Ako celu stvar uradimo ovako, onda...
Hej, gledajte.
Zapisao sam to. Lakše je ovako.
Nekada se nekima posreæi.
Ti si fantastièan èovek.
Znaš, Bio sam jednom u avionu,
i ja sedim tako, i...
kapetan poène, krene sa svim onim, znaš,
"leteæemo na 10,000 metara," ali onda spusti mikrofon.
- Zaboravi da ga iskljuèi. - Aha.
I onda se okrene ka kopilotu. I kaže mu,
"Znaš, baš bi mi sada prijalo jedno pušenje i šolja tople kafe"
I stjuadresa pojuri kroz avion...
da mu kaže da je mikrofon još ukljuèen.
A jedan putnik æe od pozadi, "Hej dušo, ne zaboravi mu kafu."
Jesi li nekada bio u avionu?
Ne, ali to je samo šala. Bolje zvuèi kada je prièaš u prvom licu.
Da, u pravu si.
Povalio sam ja nekoliko puta, znaš?
Stvarno? Dobro za tebe.
- I to veoma povalio. - Veoma, a?
Imao sam sudar prošle nedelje.
- Kako je bilo? - Bilo je dobro.
- Hoæete opet da izaðete? - Ne znam.
- Zašto? - Nisam je zvao.
- Isuse, ti si amater - Znam šta radim.
Da. Ne brini za mene. Znam šta radim.
Da, ali ova devojka je bila, znaš, predivna.
Pametna je. Duhovita. Drugaèija je od veæine devojaka sa kojim sam bio.
- Pa pozovi je, Romeo. - Što, da bih shvatio da nije savršena?
Da je dosadna? Znaš, mislim...
Ta devojka je ispala savršena. Ne bih želeo da to pokvarim.
Možda si ti ispao savršen. Možda to ne želiš da pokvariš.
Pa, mislim da je to odlièno razmišljanje, Vile.
Tako æeš proæi kroz ceo svoj život i nikoga nikada neæeš dobro upoznati.
Moja žena je prdela kada je bila nervozna.
Imala je te razne divne, sitne osobine.
Znaš, prdela je u snu.
Evo šta se desilo jednom.
Jedne noæi je prdnula tako glasno da je probudila psa.
Ona se probudi i krene, "Jesi to bio ti?"
Ja rekoh, "Ja sam." Nisam imao srca da joj kažem. Oh, Bože.
- Probudila je samu sebe? - Da.
Vidiš Vile, ona je mrtva dve godine a ja pamtim eto takve stvari.
To su predivne stvari, znaš? Te takve sitnice.
Da, to su stvari koje mi i nedostaju najviše.
Te sitne osobine.
To je nju i èinilo mojom ženom.
Èoveèe, znala je i ona mene dobro. Znala je sve moje mane.
Ljudi te stvari zovu "mane," ali one to nisu.
To su lepe stvari.
Zato moramo da biramo koga puštamo u naše èudne male svetove.
Nisi ti savršen, ortak.
A da ti uštedim vreme.
Ta devojka koju si sreo, nije ni ona savršena.
Ali pitanje je da li ste savršeni jedno za drugo.
U tome je stvar. U tome je ceo trik oko intime
Ti možeš da znaš sve na svetu, ortak,
ali jedini naèin da saznaš nešto o tome jeste da joj daš priliku.
Sigurno neæeš nauèiti to od starog jarca kao što sam ja.
Èak i da znam, ne bih to rekao popišanku kao što si ti.
Stvarno, zašto?
Rekao si mi sve ostalo.
Prièaš više nego bilo koji psihiæ kog sam u životu video.
Hej, ja samo predajem to sranje. Nisam rekao da znam kako se to radi.
Da.
Da li si razmišljao da se ponovo oženiš?
Moja žena je mrtva.
- Obrati pažnju na reè "ponovo". - Mrtva je.
Pa, to ti je odlièno razmišljanje Šone,
Mislim, tako æeš proæi kroz ostatak života...
i nikoga više neæeš dobro upoznati.
Vreme je isteklo.
- Pridrži ta vrata. - Važi.
- Hvala.
"G" mol. Najtužniji akord.
- Æao. - Hej.
- Gde si bio? - Izvini. Bio sam... Bio sam stvarno zauzet, i...
- Ali... - I ja.
Stvarno. Ja... Mislila sam da æeš nazvati.
Da, pa...
- Mislim, lepo smo se proveli. - I meni je bilo jako lepo.
Mislim, Ja samo... Ja...
Izvini. Uprskao sam.
Ne. Ne, Mislim, uredu je.
Da, pa... Pitao sam se,
da li bi mi dala još jednu šansu?
Znaš, da te izvedem još jedanput.
- Ne mogu. - Dobro.
Oh, ne, nisam... Nisam mislila da ne mogu nikada.
Samo ne mogu trenutno.
Moram da odredim vrste protona za "ebogamiju".
Sve to zvuèi stvarno zanimljivo. Ustvari je strašno dosadno.
- Dobro... - Možda neki drugi put.
- Može sutra? - Uh, da, važi.
- Ok. - Ok.
- Æao. - Æao.
- Šta æeš opet ovde?
Nisam mogao da èekam do sutradan.
Odakle ti ovo?
Morao sam da spavam sa jednom iz tvog razreda.
Oh, nadam se da je neka sa rascepanim cipelama i smradom iz ustiju.
- Hajde. Idemo da se zezamo. - Ne, moram da nauèim ovo.
Pa ne ideš sutra na operaciju, zar ne?
- Ne. - Hajdemo.
Oh, Bože! Moj pas pobeðuje!
Napred, Misti!
Hajde! Trèi! Vidi ga! Hajde!
Gledaj, eno ga. Trèi Misti! Hajde!
- Pobedio je. - Sve ih je pobedio.
Pa, ti si rastao negde ovde u kraju, a?
Ne daleko odavde. Južni Boston.
Još uvek sam pod utiskom pobede.
Pogledaj se. Izgledaš tako sreæno.
I kako je onda bilo ovde?
Kao i uvek. Ništa posebno.
Da li imaš puno braæe i sestara?
- Da li imam puno braæe i sestara? - Taèno tako.
- Pa, ja sam irski katolik, šta misliš? - Taèno. Taèno tako..
- Koliko? - Neæeš mi verovati.
- Zašto? Hajde. Koliko? Pet? - Ne.
Sedam? Osam? Koliko?
- Imam 12 starija brata. - Nema šanse!
Ne, kunem ti se. Ja sam sreæni trinaesti.
Znaš li im svima imena?
Znam li... Pa naravno, to su moja braæa.
Kako se zovu?
Marki, Riki, Deni, Teri, Miki, Dejvi, Timi, Tomi, Džoi, Robi, Džoni i Brajan.
Kako, kako?
Marki, Riki, Deni, Teri, Miki, Dejvi, Timi, Tomi, Džoi, Robi, Džoni i Brajan.
I Vili.
- Vili? - Da.
- Vil. - Vau.
- Da li se i dalje viðate? - Da, pa oni svi žive u Sautiju.
- Ja živim sa trojicom od njih. - Stvarno?
- Da. - Volela bih da ih upoznam.
Dobro, srediæemo to.
Hej, znaš, èitao sam sinoæ tvoju knjigu.
- O, znaèi ti si bio taj.
Da li još uvek, uh... Da li još uvek ideš na savetovanja za veterane?
Ne.
- Zašto? - Pa, prestao sam kada mi se žena razbolela.
Da li se ikada upitaš kakav bi tvoj život bio da nisi nikada sreo tvoju ženu?
Šta? Misliš, da li bi mi bilo bolje da nje nije bilo?
- Ne, ne kažem da bi ti bilo bolje bez nje. - Nego?
- Nisam tako mislio. - Ma, uredu je. To je jako bitno pitanje.
Jer æeš imati loše dane, ali æeš se potom uvek okrenuti...
onim dobrim stvarima koje dotad nisi ni primeæivao.
I ne žališ što si upoznao svoju ženu?
Zašto? Zbog bola koji sada oseæam?
O, kajao sam se ja, ali se nisam pokajao ni zbog jednog jedinog dana sa njom.
Pa kada si shvatio, znaš, da je ona ta?
21. Oktobar 1975.
Isuse. Zar znaš i jebeni dan?
Da, tada je bila poslednja utakmica finala S.A.D. u ragbiju, najveæa utakmica u istoriji Red Sox-a.
- Definitivno. - Prespavao sam sa prijateljima celu noæ na ulici da bi dobili karte.
- Imali ste karte? - Da. Na dan utakmice sedeo sam u kafiæu,
èekao da poène utakmica, i onda je ušla ta devojka.
Mada je to bila odlièna utakmica. Na kraju osme, Karbo je izjednaèio.
Bilo je 6 prema 6. Igralo se do 12.
Na kraju dvanaeste, ulazi Karlton Fisk, poznat kao "Debeljko".
Staje na podlogu. Znaš, ima onu èudnu pozu.
- Da, da. - A onda... Bum! Zavrljaèi je!
Loptica odleti visoko skroz dole do ivice levog polja!
Tridesetpet hiljada ljudi ustaje na noge, i urlaju za lopticom.
Ali to nije ništa, jer Fisk maše rukama za lopticom kao neki ludak.
- Da, to sam video. - "Preleti! Preleti!
- To. - Preletela je!"
Onda loptica udara u stub. On poludi a 35 000 navijaèa...
Preplave ceo teren.
Da, a on gura ljude sa puta.
"Sklanjajte se! Sklanjajte se!"
Ne mogu da verujem da si imao karte za takvu utakmicu.
- Jesi li i ti uleteo na teren? - Ne, nisam uleteo na teren. Nisam bio tamo.
- Šta? - Ne, bio sam u kafiæu, pio piæe sa mojom buduæom ženom.
Nisi video houmran Debeljka Fiska samo da bi popio piæe sa nekom nepoznatom ženom?
Da, ali trebalo je da je vidiš. Izgledala je izuzetno.
- Ma briga me i da je... - O, ne, ne, osvetlila je prostoriju.
- Ma briga me i da je Trojanska Jelena došla. - Oh, Trojanska Jelena!
To je bila poslednja utakmica finala! O, Bože, a šta su ti rekli prijatelji?
- Pustili su te? - Morali su.
- Šta si im rekao? - Samo sam stavio moje karte na sto.
I rekao, "Izvinite, momci. Moram da vidim jednu devojku."
- "Moram da vidim jednu devojku"? - Da!
To si rekao? I pustili su te da odeš?
O, da. Videli su mi u oèima da sam bio ozbiljan.
- Zezaš me? - Ne, ne zezam te, Vile.
Ali zato ti sada ne prièam o nekoj devojci koju sam pre 20 godina video u baru...
i kako još uvek žalim što je nisam upoznao.
Ne žalim za 18 godina koje sam proveo sa Nensi.
Ne žalim za 6 godina koliko sam morao da prekinem da radim jer se ona razbolela,
i ne žalim za poslednjim godinama kada je bila ozbiljno bolesna.
I sasvim sam siguran da ne žalim što sam propustio neku glupu utakmicu.
To je žaljenje.
Vau!
Ali bi ipak bilo dobro da si video tu utakmicu.
Otkud sam znao da æe "Debeljko" da napravi houmran.
Znaš, ja sam veoma korisna na terenu.
Veoma sam visoka.
- Pa i nisi toliko visoka. - Zakucavam.
- Hoæu li igrati u N.B.A.?
"Tako mora biti." Hm.
Zašto uvek sedimo ovde?
Zato što je bolje nego kod mene.
Da, ali ja nikada nisam ni videla kako je kod tebe.
Pa ja znam kako je.
Kada æu moæi da upoznam tvoje prijatelje i braæu?
Pa, oni baš i ne dolaze u ovaj kraj toliko.
Mislim da mogu da odem do Južnog Bostona.
Eto malog izleta.
Da li sam ja u pitanju, ili se ti kriješ od njih i obratno?
- Dobro. Idemo. - Kada?
Ne znam. Sledeæe nedelje.
A šta ako ti kažem da neæu da spavam sa tobom sve dok ne upoznam tvoje društvo?
Mislim da je, oko, 4:30 ujutru. Valjda su budni.
O, Bože. Muškarci su bez srama.
Èak i kada ne razmišljate svojim mališom, onda bar radite taèno u njegovu korist.
Nego šta. A u korist mog meliše mogu li da dobijem nešto unapred?
Ne znam. Pitaæemo. "Izgledi nisu dobri."
- Šta? - Jebote... Hej, Èak. Ne. Ništa. Nastavi da spavaš.
"Izgledi"? Ista ta stvar ti je rekla da æeš igrati u N.B.A.
Taèno, èuvaj se. Bolje veæ sada kupi sezonske karte.
Mmm! Zašto da ne. Visoka sam. Volim da nosim šorc.
- Pa nisi baš toliko visoka. - Jesam.
A možda sam prava osoba za trojke.
A ja sam pravi za houmranove.
Nemoj da mi praviš ta sportska poreðenja.
I Leprikon zabode kitu majmunu u dupe.
Morgan uleti i poène, "Meni ne smeta. Meni ne smeta..."
Pa, ne mogu da verujem da ste doveli Skajler baš sad kada smo svi mrtvi pijani.
Znam, Morgane. Ali stvarno je retko videti nas pijane.
Moj ujka Marti pije. Poèeæe da radi za šest, osam meseci.
Jel sam vam prièao šta mu se desilo kada je vozio, pa su ga zaustavili panduri?
- Vama jesam, jel? - Za Martija, jesi.
Da ti kažem šta se desilo mom ujka Martiju, ovo morate da èujete.
On uvek prièa prièe. Svaki put kako doðemo ovde on ima novu prièu.
Iako smo svi veæ èuli ovu. Hajde. Isprièaj je bez obzira.
Hoæu. Hvala ti puno. Baš si mi napravio divan uvod.
Moj ujka Marti vozi kuæi, jel?
Nema pojma gde se nalazi? Odvalio se kao èep. Mrtav pijan.
Vidi ga neki pandur, Zaustavi ga. A moj ujka sjeban naèisto.
Ovaj ga izvuèe iz kola, Pokušava da ga natera da ustane.
Ujka izlazi iz kola, povraæa, i pandur je veæ siguran da je ovaj iznad dozvoljenog.
I samo što ga nije vezao i poveo u æorku.
Kad oðednom, stotinak metara niz put, èuje se neka ogromna eksplozija.
- Zaca se totalno ukoèi. Okrene se... - Upucali su ga?
Ne. Hej... Hej... Vi ste ovo veæ èuli.
Da, Morgane, uæuti. Prekini.
Neki tamo tip se zakucao kolima u drvo. Desila se nezgoda.
U svakom sluèaju...
- A kako je mogao da èuje... - Umukni, jebote!
- Izluðuješ ga. - Polomiæu ti vrat. Umukni!
Veæ ti je prièao ovu prièu.
I pandur kaže mom ujki, "Sedi ovde. Ne mrdaj se."
Pandur ode niz put da vidi šta se to desilo.
Posle nekoliko minuta ležanja u svojoj pišaæi i povraæki,
moj ujka se zapita šta on tu radi.
Ustane, uðe u svoj auto i doveze se kuæi.
Sledeæeg jutra, moj ujka se osvestio.
- Èuje da neko kuca na vratima.
I siðe dole, otvori vrata... "Šta je?"
Isti onaj pandur koji ga je zaustavio.
Pandur æe, "Jebi se, šta ti meni 'Šta je?'
Znaš ti šta je. Zaustavio sam te sinoæ a ti si pobegao."
Ujka æe njemu, "Nikada te u životu nisam video.
Cele noæi sam bio sa mojom decom. Nemam pojma ko si ti."
A pandur æe, "Znaš ti ko sam. Hajdemo do tvoje garaže."
Ujka njemu, "Šta?" On kaže, "Èuo si me. 'Ajmo do tvoje garaže."
A ovaj æe, "Dobro. U redu." Odvede ga do garaže, otvori vrata.
A tamo... Pandureva kola u garaži mog ujke.
- On se toliko...
On se toliko odvalio, da se dovezao kuæi pandurevim kolima.
Najbolji deo je, da je pandura...
bilo toliko sramota zbog toga svega, da nije ništa ni uradio mom ujaku.
Vozio se ceo dan okolo u Ševelu mog ujke, tražeæi kuæu.
Dobro Èak, koja je poenta tvoje prièe?
Izvukao se. To je poenta.
- Pa, pitanje je... - Hajde. Dosta.
- Pokušavam nešto da razjasnim. - Samo ga blamiraš.
- Nema nikakvog smisla. - Ima smisla,
ako slušaš prièu, i prestaneš da postavljaš pitanja.
Pa, da vidim jel znate ovaj.
Leži stari braèni par u krevetu, Meri i Padi.
Probude se jednog jutra, na njihovu pedesetogodišnjicu braka.
Meri se okrene i zagleda se u Padija.
I kaže mu, "O, Bože, Padi.
Tako si zgodno momèe. Volim te.
Hoæu da uèinim nešto za tebe.
Uèiniæu za tebe šta god ti srce poželi.
Reci šta bi želeo?
A Padi krene, "Oh, zaboga, meri. To je jako lepo od tebe.
Sad, ima jedna stvar koju želim veæ 50 godina,
i, uh, voleo bih da mi popušiš.
To bih voleo." Mari æe na to, "Dobro."
Izvadi njene zube, stavi ih u èašu. I popuši mu.
Posle toga, Padi æe njoj, "Da, gospode, e to mi je baš trebalo.
To je bila najbolja stvar koju sam ikada doživeo!
Divna si, meri! Volim te!
Mogu li ja išta da uèinim za tebe?"
Mori podigne glavu, pogleda ga, i kaže: "Poljubi me."
- Oh! - Oh, Bože!
- To je tako odvratno. - Pa i nije nešto odvratno, èuo sam i gore.
- Skini mi se! - Dobro, vidimo se kasnije momci.
Važi. Èuvaj se, Bil
Pa, Skajler, hvala ti što si navratila.
Promenio sam mišljenje o ljudima sa Harvarda.
Nemoj još da žuriš, nisu baš svi kao ja.
Oh. Verujem. Drago mi je da sam te upoznao.
- Oh. - Lakše malo. Polako se udalji jedan korak.
- Oh, ma hajde. Brate. - Znam šta radiš, drugar.
- Odbaciæeš nas kuæi. - Na šta ti ja, jebote, lièim?
- Hajde, Èak. - Ti šetaj pederu, Vil dobija auto.
U redu, hvala, naivèino. Zahvalan sam ti.
Ne znam šta si se sav uozbiljio.
- Prvo æeš mene da odbaciš. - Ali stvarno nam nije usput.
Oh, dobro. Ali samo zato što neæeš spavati u onom tvom æumezu veèeras...
nemoj da misliš da si opasan.
Hej, èekaj malo. Rekao si mi da idemo kod tebe.
- Ne veèeras. - Oh, ne, ne veèeras. Ne nikada.
Zna da æeš ga baciti kao stare èarape èim vidiš tu njegovu usranu rupu.
Ali hoæu da upoznam tvoju braæu.
To æemo neki drugi put.
Dobro.
Daj mi kljuèeve.
Stjuardesa to èuje, i odmah sjuri ono njeno dupe kroz avion.
A ja njoj, "Ne zaboravi mu kafu."
Ne seri! Nisi joj to rekao.
Pobogu Marti, to je vic.
- Razumeš, to se nekome desilo. - Vic.
- Džeri. - Zdravo.
- Jesi li lako našao mesto? - Ne, uzeo sam taksi.
Timi, ovo je Džeri. Studirali smo zajedno.
Kako si? Drago mi je.
- I meni je drago. - Može jedno pivo?
Uh, ne, samo ako imate Perije.
To je na francuskom Tonik.
- Tonik, važi. - I par sendvièa.
- Važi. - Stavi na moj raèun.
Hoæeš li ikada da ga platiš?
Da, šefe, imam ovde pobednièki tiket.
- Kolika je premija? - Dvanaest miliona.
- Teško æe to da ti pokrije sve raèune. - Neæe, ali æe pokriti tvoju operaciju promene pola.
- Semenke? - Ne, hvala.
Pa, hteo si da prièamo o Vilu.
- Pa, izgleda da dobro napreduje. - Taèno tako.
Jeste li prièali o njegovoj buduænosti?
Ne, nismo još stigli dotle. Još se mlataramo sa njegovom prošlošæu.
Možda bi trebalo. Moj telefon se usijao od silnih ponuda za posao.
- Koje vrste? - Vrhunska matematika.
Oblasti u kojima je um poput Vilovog potpuno slobodan.
Dobro je da ima ponuda, ali mislim da on još nije spreman.
Mislim da ne razumeš, Šone.
- Šta ja to ne razumem? - Evo, momci.
- Hvala, Time. - Da, hvala.
Evo i da vam se ne ulepe prsti.
Time, možeš da nam pomogneš?
Hoæemo da se opkladimo.
Aha.
- Jesi li èuo za Džonasa Salka? - Naravno. Pronašao je lek za boginje.
- Jesi li èuo za Alberta Ajnštajna? - Hej.
A za Džeralda Lamboa? Jesi li èuo za njega?
- Ne. - Hvala ti, Time.
- Pa ko je dobio opkladu? - Ja sam.
Ovde se ne radi o meni, Šone.
Ja sam niko u poreðenju sa ovim momkom.
Ko je taj Džerald Lambo?
U 1905. bilo je na stotine profesora koji su prouèavali svemir.
Ali je jedan 26-ogodišnji Švajcarski radnik u Patentnom uredu,
koji je u slobodno vreme radio fiziku, bio taj koji je promenio svet.
Možeš li da zamisliš šta bi bilo da je Ajnštajn odustao od toga...
i odlazio svake noæi u Beèu da se napije sa svojim drugarima.
Svi mi bismo izgubili nešto.
A Tim nikada ne bi ni èuo za njega.
- Prilièno dramatièno, Džeri. - Ne, nije, Šone.
Ovaj momak ima taj dar.
Samo treba neko da ga uputi, a mi mu to možemo dati.
Hej, Džeri, u 1960, jedan momak je diplomirao na Univerzitetu u Mièigenu.
Radio neke odliène radove iz matematike.
Pogotovu, ogranièene harmoniène funkcije.
Onda je otišao na Berkli. Postao je asistent. Pokazao neverovatan potencijal.
Onda je otišao u Montanu, i oduvao konkurenciju.
- Da, ko je to bio? - Ted Kacinski.
Nikad èuo.
- Hej, Timi! - Da!
- Ko je Ted Kacinski? - Centarhalf.
O tome ti prièam.
- Moramo da usmerimo ovog malog. - Da...
On može da pomogne svetu, a mi moramo da mu pomognemo u tome.
Usmeravanje je jedno. Manipulacija je drugo.
- Šone... - Moramo ga pustiti da naðe...
Ja ne sedim kod kuæe svake noæi, uvijam brkove, i kujem plan kako da...
opropastim ovom momku život!
Ja sam radio višu matematiku kada sam imao 18 godina,
pa mi je opet trebalo preko 20 godina rada da uradim nešto vredno Fildove medalje.
Možda on neæe to što si ti hteo.
Možda ima u životu i bitnijih stvari od jebene Fildove medalje.
Ovo je i suviše važno, i ovo je iznad našeg liènog neslaganja.
Èekaj malo. Hajde da prièamo o deèaku.
Zašto mu ne bismo dali vremena da odluèi šta želi da radi?
To je odlièna teorija, Šone. Kod tebe je odlièno upalila, zar ne?
Da, jeste, ti arogantni majmune!
O, žao mi je. Žao mi je što sam uopšte i došao ovde.
Došao sam iz ljubaznosti. Hteo sam da budeš obavešten.
Baš je dobro što me obaveštavaš.
Momak je na sastanku koji sam mu ugovorio u MekNilu.
Pa, Vile, nisam baš siguran na šta mislite.
Veæ smo Vam ponudili posao.
Niko u ovom gradu ne radi bez neke akontacije.
Ako mislite da možete naæi nekoga ko hoæe, svaka Vam èast.
Ali mislim da svi znamo da Vas ta osoba neæe predstavljati tako dobro kao ja.
Vile, nudimo vam 84,000 dolara godišnje.
Akontacija! Akontacija.
Hoæete da Vam odmah damo keš?
Polako... Nisam to rekao.
Navodno, u ovoj situaciji, za Vas,
bi bilo najbolje kada bih ja sada imao...
200 $ u džepu.
Ja mislim da nemam... Leri?
- Ja imam 73 $. - Hoæeš èek?
Da Vam kažem nešto. Sumnjivi ste mi.
Da, vi. Ne znam kakav glas Vas bije u ovom gradu,
ali posle ovog sranja koje ste danas probali da mi namestite,
budite sigurni da æu motriti na Vas.
A sada, o svemu što se dosad desilo,
možete da poprièate sa mojim gorepomenutim advokatom.
Doviðenja, gospodo.
A dotle, otvorite dobro i oèi i uši.
- Kako ide? - Fino.
Stvarno.
Dobro.
- Treba ti pomoæ? - Ne!
Hajde. Daj mi samo da zavirim, pa idemo na bejzbol.
Ne.
Važno mi je da nauèim ovo.
- Stvarno je važno... Za mene, ok? - Dobro.
- Zašto ne sedimo ovde ceo dan? - Da, zašto da ne?
- Dobro, Gosn. Njuškalo.
Vidim da mi ne daš mira,
- Da te pitam nešto. - Reci.
Da li imaš fotografsko pamæenje?
Ne znam. Jednostavno pamtim. Kao što ti zapamtiš tvoj broj telefona?
Samo tako.
- Jesi li uèio nekada organsku hemiju? - Nešto malo.
- Oh, da ubiješ dosadu? - Da, iz zezanja.
Da, tako je zabavno uèiti organsku hemiju.
- Jesi li ti lud?
Jesi li potpuno sišao s' uma?
Niko to ne uèi iz zezanja. To nije obavezno, pogotovo ne nekome kao što si ti.
- Kao što sam ja? - Da.
Nekome ko svoje vreme provodi izmeðu, igranja bejzbola i barova.
- Pa, teško da je to obavezno. - Oh.
Znaš, ima mnogo pametnih ljudi na Harvardu.
Pa èak i oni moraju da uèe, jer je ovo stvarno teško.
A opet... tebi to ide tako lako. Da ja ne razumem.
Ne razumem kako tvoj mozak radi.
- Da li sviraš klavir? - Hoæu da prièamo o ovome.
Ne, pokušavam da ti objasnim. Da li sviraš klavir?
- Da, malo. - Pa, kada pogledaš u klavir, ti vidiš Mocarta?
- Ne, ja vidim samo dirke. - Dobro, onda, Betoven, ok?
On je gledao u klavir, i video njegov smisao. Mogao je samo tako da svira.
- Šta hoæeš da mi kažeš? Da sviraš klavir? - Ni malkice.
Ja kad pogledam u klavir, ja vidim gomilu dirki, tri pedale i kutiju od drveta
Ali Betoven, Mocart... Oni su to mogli da vide. Mogli su samo da sviraju.
Ja ne mogu da ti naslikam sliku. Verovatno ni da udarim loptu preko terena.
- I ne mogu da sviram klavir. - Ali možeš da odradiš moj domaæi iz hemije za sat.
Da, pa, kada treba tako nešto da se uradi, ja samo sviram.
To je najbolje objašnjenje koje imam.
- Doði. Moram nešto da ti kažem. - Da?
- Da ti kažem nešto. - Oh.
Pa...
- Nije fer. - Šta nije fer?
Ovde sam veæ èetiri godine,
a tek sam te sada našla.
Pa, našla si me.
- Jesi li budan? - Ne.
Jesi, jesi.
Šta je?
Želim da poðeš samnom u Kaliforniju.
- Jesi li sigurna? - O, da.
Da, ali kako to znaš?
Ne znam. Jednostavno znam.
Da, ali kako možeš to da znaš?
Znam zato što to oseæam.
- Zato što je to prilièno ozbiljna stvar. - Znam.
Možeš veæ sledeæe nedelje da budeš u Kaliforniji...
i možeš da saznaš o meni nešto što ti se ne sviða.
Možda poželiš da me nisi pozvala,
ali znaš da je to toliko ozbiljno da ne možeš da preðeš preko toga.
I onda sam ja zaglavljen u Kaliforniji sa devojkom koja ne želi da bude samnom.
- Veæ samo žali što me je pozvala. - Šta? Šta ti to znaèi?
Ja to neæu reæi. Samo želim da kreneš samnom u Kaliforniju.
Pa, ne mogu da odem sa tobom u Kaliforniju...
Zašto?
Pa, prvo, zato što ovde imam posao.
I drugo, zato što ovde živim.
Vidi, ako me ne voliš, zašto mi to ne kažeš.
Ne kažem da te ne volim.
Zašto onda? Zašto neæeš da poðeš? Èega se bojiš?
Èega se bojim?
Pa, èega se ne bojiš?
Živiš u svom malom svetu gde te niko ne dira...
Nemoj ti meni o mom svetu. Nemoj ti meni o mom svetu.
Ti samo želiš avanturu sa momkom sa drugog kraja grada.
Onda æeš otiæi na Stenford. Udaæeš se za nekog bogatog konja...
kojeg æe ti tvoji roditelji odobriti...
i sedeæeš tamo sa ostalim udavaèama...
i prièaæeš kako je i tebe neko razvaljivao jednom.
Zašto to prièaš? Zašto si opsednut tim novcem?
Moj otac je preminuo kada sam imala 13 godina, i nasledila sam sav ovaj novac.
Zar ne misliš da se svakog dana probudim, i poželim da sve mogu da vratim.
Da bih ga vratila iste sekunde ako bih tad mogla da budem sa njim samo jedan dan.
Ali ne mogu, i takav je moj život, i ja se nosim sa tim.
Zato nemoj da se istresaš na mene kad si ti taj koji se boji.
Ja se bojim? Èega se ja to bojim? Èega se, jebote, ja bojim?
Bojiš se mene. Bojiš se da te neæu voleti.
E pa znaš šta? I ja se bojim toga.
Ali jebi ga, ja želim da probamo. Ja sam makar iskrena prema tebi.
- A ja nisam iskren prema tebi? - Ne, šta je sa tvoje dvanaestoro braæe?
- Dobro.
Ne, ne ideš. Nigde ti ne ideš.
Šta ti uopšte želiš da znaš? Da nemam dvanaestoro braæe? Da sam siroèe?
- Ne želiš ti to da èuješ. - Nisam to znala.
Ne želiš da èuješ da su gasili cigarete na meni kada sam bio mali.
- Nisam to znala. - Da mi ovo nije od operacije.
Da me je idiot ubo. Ti ne želiš da èuješ takva sranja, Skajler!
- Ja to želim da èujem. - Ne govori mi da želiš da èuješ to sranje.
- Želim da ti pomognem. - Pomogneš? Šta koj kurac?
Da li ja to imam znak na leðima na kom piše: "Pomozite mi"?
- Ne. - Da li izgledam kao da mi treba pomoæ?
- Ne, samo želim da budem sa tobom... - Ne zajebavaj me!
- Volim te. - Ne zajebavaj me! Ne zajebavaj me, jebote!
Volim te.
Hoæu da mi kažeš da ti mene ne voliš.
Jer ako to kažeš...
onda te više neæu zvati...
i nestaæu iz tvog života.
- Ne volim te.
Veæina ljudi ni ne sazna koliko su nadareni.
Jer ne naðu uèitelje koji u njih veruju.
I ubede sebe da su glupi.
Nadam se da cenite to što on radi,
jer sam video koliko on uživa dok radi sa vama,
a ne protiv vas.
Zdravo, Vile.
Tome, možeš li nam doneti malo kafe?
Naravno.
Sad, da vidimo.
Ovo je taèno.
Vidim da si ovde upotrebio MekLorina.
Da, ne znam ja kako vi to zovete, ali...
Ovo ne može biti taèno.
Ovo bi bila velika sramota.
- Da li si razmotrio... - Sasvim sam siguran da je taèno.
Hej, vidi, jel možemo ovo od sada da radimo u Šonovoj kancelariji?
Jer moram da se polomim da doðem do ovde, a to seljakanje me ubija.
- Da, naravno. Jesi li ispitao moguænost... - To je sve taèno.
Taèno je. Slobodno ga ponesite kuæi.
Šta se desilo na sastanku sa MekNilom?
Nisam mogao da idem. Imao sam sudar.
Pa sam poslao mog glavnog pregovaraèa.
U tvoje slobodno vreme, radi šta god želiš, Vile.
Ali kada ti ugovorim sastanak sa mojim prijateljima,
a ti se ne pojaviš, ja posle ispadnem kreten.
- Onda mi više ne ugovaraj sastanke. - I neæu.
Otkazaæu ih.
Ja æu ti dati posao. Samo sam želeo da vidiš kako je tamo napolju.
Možda ne želim da ostatak života provedem objašnjavajuæi ljudima nekakva sranja.
Mislim da bi mogao da pokažeš malo poštovanja prema meni.
Malo poštovanja? Znaš li ti koliko je ovo lako za mene?
Da li imaš ikakvog pojma koliko mi je ovo lako? Ovo je za mene maèji kašalj.
Žao mi je što ti ovo ne možeš da uradiš... Stvarno mi je žao...
Jer onda ne bih morao da sedim ovde i gledam te kako preturaš po tome tako zbunjeno.
Onda bi imao više vremena da ideš okolo i napijaš se, zar ne?
U pravu si. Ovo mi je totalno gubljenje vremena.
U pravu si, Vile.
Ja ne mogu da uradim ovaj dokaz, ali ti možeš.
A tada, postoji samo šaèica ljudi na ovo svetu...
koji mogu da vide tu razliku izmeðu tebe i mene.
- Ali ja sam jedan od njih. - Žao mi je.
Da, i meni je.
Žao mi je što sam te ikada i sreo,
jer da nisam, mogao bih da spavam noæu.
I ne bih išao okolo sa bremenom da postoji neko kao ti.
Ne bih morao da te gledam kako sve to odbacuješ.
- Bile, èekaj. Jesi li èuo nešto?
Morgane!
Ako gledaš porniæe u sobi moje mame, prebiæu te!
Šta ima, momci?
Morgane, zašto ne drkaš u svojoj kuæi. To je tako prljavo.
Pa nemam Video Rikorder u mojoj kuæi.
Ne u moju rukavicu.
Nisam koristio rukavicu.
To je moja rukavica iz Male Lige.
Šta treba da uradim?
Mislim, šta hoæeš?
Zaskoèio si rukavicu za bejzbol?
Ja, ja, samo sam je koristio da poèistim.
- Prekini da drkaš u sobi moje majke.
- Zar imaš još neki Video u kuæi? - To je tužno, brate.
Zašto mislite da bi trebalo da radim za Državnu Bezbednost (N.S.A.)?
Pa, radiæeš na ivici noža.
Imaæeš pristup tehnologiji koji nigde drugde neæeš naæi,
jer je strogo poverljiva.
Najbolje teorije, matematika haosa, napredni algoritmi.
Razbijanje šifri.
To je jedan deo kojim se bavimo.
Ma hajde. Time se vi i bavite.
Kod vas radi 80% naših špijuna.
Sedam puta ste veæi od C.I.A.
Ne volimo da se hvalimo time, Vile, ali si potpuno u pravu.
Ali onako kako ja to vidim, pitanje nije:
"Zašto bi radio za N.S.A.?"
Pitanje glasi: "Zašto ne bi radio?"
Zašto ne bih radio za N.S.A.?
Teško pitanje, ali pokušaæu da odgovorim.
Recimo da radim za N.S.A. i neko stavi šifru na moj sto.
Nešto što niko drugi ne može da razbije.
Možda ja pokušam, i možda mi uspe.
I stvarno sam sreæan, jer sam dobro uradio posao.
Ali možda je ta šifra bila lokacija nekih pobunjenika u Severnoj Africi ili Srednjem Istoku.
Kada saznaju tu lokaciju, naši bombarduju mesto gde su se krili pobunjenici.
Petnaest hiljada ljudi koje nikada nisam sreo, niti sam imao problema sa njima, budu ubijeni.
Onda politièari kažu, "Pošaljite Marince da osiguraju tu oblast,"
jer njih baš zabole.
Jer neæe njihovo dete tamo da popije metak,
kao što nisu ni oni išli kada su njih prozvali jer su bili u Nacionalnoj Gardi.
To æe biti neki klinac iz Sautija koji æe dobiti šrapnel u dupe.
Kad se vrati saznaæe da je fabrika u kojoj je radio...
prebaèena u tu zemlju iz koje se vratio,
a momak koji mu je zabio šrapnel u dupe je dobio njegov posao...
jer æe on raditi za 15 centi na dan i to bez pauza za WC.
Za to vreme, naš momak saznaje da je jedini razlog što je išao tamo bio taj...
što æemo moæi da instaliramo vladu tamo koja æe nam prodavati naftu za male pare.
Naravno, naftne kompanije naprave neko sranje tamo da bi im spustili domaæu cenu nafte.
Sladak poklonèiæ za njih, ali to ne pomaže mom drugu koji plaæa dva ipo dolara za galon.
Ovi provode svoje vreme donoseæi naftu, naravno.
Možda se èak osmele da zaposle nekog pijanog kapetana broda,
koji voli da pije martini i vozi slalom meðu santama leda.
Ne proðe dugo dok on ne udari jedan, prolije naftu...
i pobije sav morski svet u Severnom Atlantiku.
Dakle, moj drugar je bez posla, ne može da priušti sebi gorivo za auto,
pa mora da hoda na razgovore za posao...
što ga ubija, jer ima šrapnel u dupetu koji mu izaziva hroniène hemoroide.
Za to vreme, on gladuje, jer svaki put kad hoæe nešto da pojede,
jedino što mu posluže jeste...
neko ðubre iz Severnog Atlantika sa èudnim oblikom.
I šta ja mislim? Saèuvaæu se za nešto bolje.
Mislim, jebeš ga. Kad sam veæ tu, zašto jednostavno ne upucam mog druga,
uzmem mu posao, dam ga njegovom zakletom neprijatelju,
podignem cenu benzina, bombardujem selo, pobijem sve foke,
najedem se mesa i pridružim Nacionalnoj Gardi?
Možda postanem i predsednik.
- Da li se oseæaš usamljeno? - Šta?
Da li imaš srodnu dušu?
Da li imam... Preciznije to malo.
Nekoga ko te izaziva.
- Uh, Èaki. - Ne, Èaki ti je kao brat. Legao bi na ulicu za tebe.
Govorim o nekome ko ti otvara vidike, dodiruje ti dušu.
- Imam... Imam... - Koga?
- Imam ih puno. - Pa, navedi ih.
Šekspir, Nièe, Frost, O'Konor, Kant, Pop, Lok...
To je divno. Oni su svi mrtvi.
- Meni nisu. - Ne možeš da razgovaraš sa njima.
Ne mogu ti uzvratiti, Vile.
- Ne, osim ako ne želim da osetim smrad i trulež. - O tome prièam.
Neæeš imati takav odnos igde na svetu jer...
se ti uvek plašiš da naèiniš prvi korak,
jer sve što vidiš su sve negativne stvari koje mogu da se dese.
- Hoæeš i ti da držiš profesoru stranu? - Nemoj da mi sereš tako.
- Ne. - Nisam hteo posao.
Nije u pitanju posao. Baš me briga ako radiš za vladu.
Ali ti možeš da radiš šta god želiš. Ništa te ne ogranièava.
Za èime žudiš? Šta želiš?
Imaš ljude koji po èeo život grade kuæe...
da bi na kraju njihova deca imala šanse i moguænosti koje ti imaš sada.
- Ja nisam ovo tražio. - Ne.
Ti si sa time roðen, zato nemoj da se kriješ iza tog: "Ja nisam ovo tražio."
- Kako misliš krijem? Šta je loše u tome biti zidar? - Ništa.
Da li je to nešto loše? Ja tamo gradim neèiji dom.
Jasno? Moj tata je bio zidar, ok?
Razbijao se od posla da bih ja stekao obrazovanje.
Taèno tako. To je èastan posao.
Šta ima loše u popravljanju neèijih kola?
Neko æe narednog dana stiæi na posao zbog mene. To je èastan posao.
Da, jeste, Vile. To je pošten posao.
Ima èasti u tome da se 40 minuta voziš metroom...
da bi ti studenti došli ujutru i videli èiste podove.
- I prazne kante. To je pravi posao. - Taèno tako.
I èastan je. Sigurno si ga zato i odabrao.
Mislim, zbog njegove èasti.
Imam samo jedno pitanje. Mogao si da budeš èistaè bilo gde.
Zašto si otišao na najbolji tehnièki fakultet na celom svetu?
Zašto si se noæu iskradao i radio zadatke na tabli...
koje može da uradi jedna ili dve osobe na svetu, i onda lagao o tome?
Jer ja ne vidim mnogo èasti u tome, Vile.
Dakle, šta stvarno želiš da budeš?
Hoæu da budem pastir.
Stvarno?
Hoæu da se preselim u Nešuu, podignem šator, naðem neko stado i èuvam ih.
- Možda bi i trebalo. - Šta?
Znaš ako æeš da mi se izdrkavaš, radi to kuæi sa vlažnim peškirom?
- Izbacuješ me? - Da, nosi se u materinu odavde.
- Ne, ne, nije isteklo vreme. - Da, jeste.
- Ne odlazim. Ne. - Ako neæeš da mi odgovoriš, trošiš mi vreme.
Mislio sam da smo prijatelji.
- Igra je gorova, ok? - Zašto me izbacuješ?
Ti æeš meni da prièaš o životu? Pogledaj se, hrpo pepela.
- Šta tebe ispunjuje? - Rad sa tobom.
Gde je tvoja srodna duša? Hoæeš da prièamo o srodnim dušama? Gde je ona?
- Mrtva je. - Tako je. Mrtva je.
Umrla je a ti dižeš jedra i odlaziš?
- Ja sam barem plovio. - Plovio i potopio brod. Izgubio si ogroman brod.
Neki ljudi bi izgubili takav brod ali bi napraili novi.
Pogledaj me. Šta želiš da radiš?
Ti i tvoja sranja. Imaš usrane odgovore za svakog.
Ali ja te pitam jedno prosto pitanje i ti ne možeš lepo da odgovoriš,
zato što ne znaš.
Vidimo se, moreplovac.
- Jebi se. - Hej, ti si pastir.
Pastiru.
Mali drkadžija.
Samo sao želeo, da, hm,
te nazovem, uh, pre no što odeš, mm...
Išao sam na ove razgovore za posao i tako to,
tako da neæu više biti zidar.
Pa, znaš, nikada me za to nije bilo briga.
Da.
Volim te.
Vile?
Èuvaj se.
- Æao.
Vile, hajde. Vile!
Vile, gotovo je! Gotovi smo!
Sedim u tvojoj kancelariji i deèak nije ovde.
Pa, taènije sada je 17:10.
Znaèi SAT i deset minuta kasni.
Pa, ako se ne pojavi i ja napišem u izveštaju da ga nije bilo...
i on ode u zatvor, neæe meni biti na savesti.
Dobro. Fino.
Šta je bilo?
Hvala.
Ah! Bože, ovo je dobro.
Pa kako tvoja draga?
Ah, otišla je.
Otišla? Otišla gde?
U medicinsku školu. Medicinsku školu u Kaliforniji.
- Stvarno? - Da.
- Kada je to bilo? - Pre jedno, nedelju dana.
Sranje.
Pa, kada završavaš sa onim sastancima?
Nedelju dana nakon moje 21. godine.
Hoæe li ti nakaèiti neki posao?
Da, jebeno sedenje u sobi i raèunanje narednih 50 godina.
Verovatno æeš imati dosta na raèunu.
Biæu kao jebeni laboratorijski pacov.
Pa bolje je od ovog sranja. Daleko odavde.
Zašto bih išao daleko odavde?
Mislim, živeæu ovde do kraja života.
Znaš, biæemo komšije. Znaš, imaæemo klince.
Voditi ih da gledaju Malu Ligu zajedno.
Vidi, ti si mi najbolji drug, zato nemoj ovo pogrešno da shvatiš.
Ali ako ti budeš živeo ovde za 20 godina,
i budeš dolazio kod mene da gledamo domaæe filmove,
i radimo kao zidari, ubiæu te, jebo te.
To nije pretnja. To je èinjenica. Jebeno æu te ubiti.
O èemu ti to prièaš, jebo te?
- Vidi, ti imaš nešto što niko od nas nema. - Oh, hajde sad!
Zašto uvek ide prièa o tome? Da to jebeno dugujem sebi i takva sranja.
- Šta ako ja to neæu? - Ne, ne. Jebi se. Ne duguješ ti to sebi.
Duguješ meni,
jer æu se ja sutra probuditi u pedesetoj,
i i dalje æu raditi ovo isto sranje.
I to je u redu, to je ok.
Ali ti sediš na dobitnom listiæu.
I suviše si pièkica da ustaneš i unovèiš ga.
Jer bih ja uradio sve da imam to što ti imaš.
Kao i bilo ko od ovih momaka.
To bi bila uvreda za nas ako bi ti bio ovde za 20 godina.
Ti dok radiš ovde, trošiš svoje vreme.
- Ne znaš ti kako je to. - Ne znam?
- Ne. Ne znaš. - O, ja to ne znam. Da ti kažem šta ja znam.
Svakog dana kada doðem do tvoje kuæe, da te pokupim.
Odemo na par piva, malo se zezamo i to je sve super.
Ali znaš koji je meni najbolji deo dana?
To je tih desetak sekundi: od kada parkiram kod tebe pa dok doðem do tvojih vrata.
Jer se stalno nadam da æu jednom pokucati na tvoja vrata i tebe neæe biti.
Bez "do viðenja," bez "vidimo se." Bez ièega. Da samo odeš.
Ja ne znam puno, ali toliko znam.
Ovo je katastrofa, Šone.
Doveo sam te jer sam hteo da mi pomogneš sa ovim momkom,
- ne da ga upropastimo. - Znam ja šta radim sa njim.
Baš me briga ako ste se vi sprijateljili!
Baš me briga ako ste se malo i nasmejali, èak i da je na moj raèun.
- Ali nemoj da pokopavaš ono što ja radim ovde. - Pokopavam?
Ovaj momak je jako lomljiv sada.
Ja razumem. Veoma je slab. Ima probleme.
Koje probleme ima? Da li mu je bolje kao domaru, u zatvoru?
Da li mu je bolje sa grupom glupih gorila?
Šta misliš zašto to radi? Imaš li pojma zašto?
Može on da barata problemima. Može da barata poslom. A oèigledno barata i tobom.
Slušaj me. Zašto se krije?
Zašto nikome ne veruje?
Zato što je prva stvar koja mu se desila,
bila da su ga napustili oni koji je trebalo najviše da ga vole.
Nemoj ti meni ta Frojdovska sranja.
Zašto se druži sa tim glupim gorilama, kako ih ti zoveš?
Zato što bi svaki od njih, ako bi on to tražio, zabio tebi palicu u glavu.
- To se zove odanost. - Da, vrlo dirljivo.
Sa kim on to barata? On odbacuje ljude pre nego što oni imaju šansu da napuste njega.
To je odbrambeni mehanizam, u redu?
Za 20 godina biæe sam zbog toga.
Ako ga sada odbaciš, krenuæe opet sve iz poèetka.
Neæu dozvoliti da mu se to desi.
- Nemoj to da radiš. - Šta?
Nemoj da ga zaraziš idejom, da je u redu da bude promašaj.
Jer to nije u redu, Šone!
A ako si ljut na mene što sam uspešan, zato što sam ja ono što si ti mogao da budeš...
- Nisam ljut na tebe. - O, jesi ti ljut na mene.
Mrziš me, ali neæu da se izvinjavam zbog svog uspeha.
Ljut si na mene jer sam ono što si ti mogao da budeš!
Ali upitaj se, Šone... Upitaj se...
da li želiš da se i Vil tako oseæa... da li želiš da se oseæa kao promašaj?
Ti arogantno govno!
Zato i ne dolazim na prokleta okupljanja, jer ne mogu da podnesem taj tvoj pogled.
- Taj izvoljevani, sramotni pogled. - O, hajde, Šone.
Misliš da sam ja promašaj. Ja znam ko sam.
I ponosan sam na to što radim. Ja sam to izabrao. Nisam ništa zajebao!
A ti i tvoji drugari mislite da sam neki sluèaj za žaljenje.
Ti i tvoj hor dupelizaca idete okolo sa tim sranjem, "Fildova medalja!"
Zašto se još uvek plašiš neuspeha?
Opet moja medalja, zar ne? O, Bože, otiæi æu kuæi da ti je donesem. Dobiæeš je.
Gurni tu medalju sebi u dupe, znaš?
Jer me baš zabole za tvoju medalju,
zato što sam te znao još pre nego što si postao bog za matematiku,
dok si bio bubuljièav, hteo kuæi i dok si još pišao u krevet.
Da, bio si pametniji tada pametniji si i sada.
Zato ne krivi mene što ti je život ispao ovakav.
Ne krivim tebe! Ne radi se o tebi!
Matematièki kurcu! Radi se o deèaku!
On je dobar momak! Zato neæu da gledam tebe kako ga sjebavaš kao što pokušavaš mene da sjebeš.
Neæu da i njega posmatraš kao promašaj!
- On neæe biti promašaj! - Ali ako ga guraš! Ako ga jašeš!
Ja sam ovo što jesam zato što su mene gurali i zato što sam nauèio da sam sebe guram dalje.
On nije ti! Da li shvataš to?!
Mogu da doðem kasnije.
Ne, uði. Uh, upravo sam krenuo.
Mnogo toga ima još od ranije izmeðu mene i njega.
Znaš. Nije zbog tebe.
- Šta je to?
Tvoj dosije. Moram da ga pošaljem sudiji da ga oceni.
Oh. Hej, neæeš valjda da me oboriš, zar ne?
Šta piše?
- Hoæeš da proèitaš? - Što?
Jesi li imao neko takvo iskustvo?
Za dvadeset godina rada. Da, viðao sam neka gadna sranja.
Mislim, jesi li imao neko takvo iskustvo?
- Lièno? - Da.
Da, jesam.
Nikako nije dobro.
Moj otac je pio.
Zla jebena pijanica.
Došao bi kuæi razbijen, i gledao na koga da se istrese.
Pa bih ga ja provocirao da ne bi pošao na mamu i malog brata.
Zanimljivo je bilo kada je nosio prstenje.
Stavio bi šipku,
motku i kaiš na sto.
- I rekao, "Biraj." - Pa, uvek sam birao kaiš.
Ja sam birao šipku.
Zašto šipku?
Ko ga jebe, eto zašto.
- Tvoj oèuh? - Da.
Pa, šta ima tu, kao, Vil ima poremeæaj vezivanja?
I tako te stvari?
Strah od napuštanja?
Jesam li zato raskinuo sa Skajler?
- Nisam znao da jesi. - Da, jesam.
- Hoæeš da prièamo o tome? - Ne.
Hej, Vile, Ja ne znam puno.
Vidiš ovo? Svo ovo sranje?
Nisi ti kriv.
Da, Znam to.
Pogledaj me, sine.
- Nisi ti kriv. - Znam.
Ne. Nisi ti kriv.
Znam.
Ne, ne, ne znaš. Nisi ti kriv.
- Hm? - Znam.
- Nisi ti kriv. - Dobro.
Nisi ti kriv.
- Nisi ti kriv. - Ne zajebavaj me.
Nisi ti kriv.
Ne zajebavaj me, važi? Ne zajebavaj me, Šone, nemoj ti.
Nisi ti kriv.
- Nisi ti kriv.
Bože...
O Bože! Tako mi je žao! Bože!
Ko njih jebe, razumeš?
- Mogu li Vam pomoæi? - Da, Ja sam Vil Hanting. Došao sam zbog posla.
Sedite na trenutak?
Da, u hodniku je gospodin Hanting.
Koji si izabrao?
Bio sam kod MekNila. To je jedan od poslova koje mi je profesor sredio.
Nisam mu još rekao, ali sam bio tamo i prièao sa mojim šefom...
Mojim novim šefom. Izgleda da je dobar momak.
- Da li to ti želiš? - Da, znaš, mislim da je to to.
Pa, dobro za tebe. Èestitam.
Hvala.
Vreme je isteklo.
I to je... I to je to? Mi smo gotovi?
Da, to je to.
Završio si. Sada si slobodan èovek.
Pa, Šone, samo želim da znaš da...
Nema na èemu, Vile.
Pa, znaš, nadam se da æemo se èuti.
Da, i ja se nadam.
Malo æu putovati okolo. Biæe malo teško, ali, uh...
Imam ukljuèenu sekretaricu na poslu pa æu je proveravati.
Evo ti broj.
Nazovi. A ja æu biti tu istog trena.
Da, znaš, mislim da æu podiæi jedra...
i videti kako æe me služiti vetrovi.
Slušaj svoje srce, sine. I sve æe biti u redu.
- Hvala ti, Šone. - Uh...
Hvala ti, Vile.
Hej, jel ovo prevazilazi doktor-pacijent vezu?
Jok. Samo ako me uhvatiš za dupe.
- Èuvaj se. - I ti.
Važi.
Hej.
Sreæno, sine.
Dva piva.
Šta ima? Jeste li bili?
Ne. Morao sam da se izvinim šefu.
- Zašto njega niste upregli umesto mene? - Mali Morgan je nosio samo parèiæe.
Zajebavali su ga na poslu svake nedelje.
- Opasan mali neæe da se povuèe. - Šta si rekao za mene?
- Zar prièam sa tobom? Šta te briga.
- Donesi mi pivo. - Naruèio sam dva piva!
- Hej seronjo. - Šta je?
- Sreæan roðendan. - Mislio si da smo zaboravili, a?
- Polazi! - Idem. Idem.
Dobro. Ko je prvi?
- Hajde, smradu! - Ko æe prvi?
Evo tvog poklona.
- Hajde brate. - Šta?
Pa, znamo da moraš da se šetkaš do Kembridža na tvoj novi posao.
A ja znam da te neæu voziti svakog dana, pa...
- Morgan je hteo da ti nabavimo neku propusnicu. - Nisam tako mislio!
Ali, uh, sada imaš 21.
Dozvoljeno ti je da piješ, pa smo mislili da je najbolje da dobiješ auto.
- Kako ti se sviða? - Pa ovo je...
Ovo je najružniji auto koji sam video celog života.
- Hajde, brate. - Kako ste izveli ovo?
Znaš, ja i Bil smo pokupili neke delove,
a Morgan je prosio svakog dana.
Ja sam morao da radim sve teške poslove.
Da, i ja imam posao, brate.
Momak mi je sedeo na glavi dve godine zbog posla. Morao sam da ga pustim da pomogne oko kola.
Pa najzad si dobio posao, a, Morgane?
- Da, imao sam jedan. Sad sam opet sjeban. - Pa šta je ovde?
- Kosaèica? Šta ste stavili? - Pravu "šesticu".
Ja i Bil smo je napravili.
To je dobar auto. Motor je dobar. Mašina je dobra.
- Sreæna ti 21, Vile. - Sreæna ti 21, brate.
Zdravo.
Uði.
Šone, ja, uh...
I meni, Džeri.
Da. Dobro.
Èujem da si uzeo odmor.
Da. Malo æu da putujem, možda malo pišem.
Pa gde ideš?
Indija i Kina i Baltimor.
Oh.
Znaš kada æeš se vratiti?
Dobio sam ovu pozivnicu neki dan.
Piše, uh, generacija '72 slavi okupljanje za šest meseci.
Da, i ja sam dobio jednu.
Zašto ne doðeš? Platiæu ti piæe.
Piæe je na tim proslavama besplatno.
Znam, Džeri. Bio sam ironièan.
- Oh. - Šta kažeš sad na jedno piæe?
Da. Dobra ideja.
Hajde. Ja èastim.
- Imam dobitni u svom džepu, drugar. - Jel?!
O, da, ovo je taj pravi.
Moja ulaznica za raj.
Znaš li koje su šanse da dobiješ na lutriji?
- Koje? Èetiri prema jedan? - Oko 30 miliona prema jedan.
- Znaèi ipak imam šanse?
Da, iste kao i da te sad opali grom po dupetu na stepenicama.
Pa i to su šanse. Mislim, 32 miliona. Ako pogledaš velièinu mog...
Vile!
Vile?
Nema ga.
Šone, ako profesor zove zbog posla,
reæi mu da mi je žao, moram da vidim jednu devojku.
Vil.
Kuèkin sin. Ukrao mi je foru.