Vã rog sã terminaþi de citit Percival pânã data viitoare.
Mulþi dintre voi l-aþi studiat ºi în liceu,
dar nu e nicio problemã dacã vã aduceþi aminte.
Mulþumesc, Steven.
Am scris ºi un sistem Fourier avansat pe tabla din holul mare.
Sper cã unul dintre voi îl poate rezolva pânã la sfârºitul semestrului.
Cel care o va face nu-mi va câºtiga doar respectul,
ci va ajunge renumit, numele ºi realizarea sa
urmând sã fie tipãrite în prestigioasa revistã MIT Tech.
Cei care au reuºit aºa ceva sunt câºtigãtori ai premiului Nobel,
câºtigãtori ai medaliei Congresului Matematicienilor,
astrofizicieni renumiþi sau banali profesori la MIT.
Asta e tot.
Dacã aveþi întrebãri, sunt sigur cã Tom vã poate rãspunde.
- Bunã, Will. - Ce mai faci, Krystyn?
- Bine, tu? - Bine.
N-am reuºit sã mi-o pun cu Cathy azi-noapte.
- De ce? - Nu ºtiu.
- Cathy? - Ce e?
Nu vrei sã mã mai vrãjeºti puþin, cum faci de obicei?
Du-te naibii, Chuckie, cu tot cu blestemul tãu irlandez.
De parcã mi-aº irosi energia sã mi-o pun cu unul cu o sculã cât un vierme.
Du-te ºi masturbeazã-te acasã!
O are cât un vierme!
Îi lipseºte un dinte, Will. Are probleme cu pielea.
Oricum, sunt ºanse de 5 la 2 sã se cãsãtoreascã cu Morgan.
Existã o limitã la numãrul de partide
pe care sã le ai cu viitoarea soþie a unui prieten de-al tãu. Nu-i moral.
- Unde te duci? - Acasã.
- Du-te naibii, e abia 10 seara! - Sunt obosit.
Auzi la ea, "blestem irlandez" Habar n-are.
Nu existã niciun blestem irlandez.
- Nu mã împinge în spate! - Nu sta atât de aproape!
Ce alegi?
Te iau la bãtaie!
Crezi cã mi-e fricã de tine? Eºti prea aproape!
Casey lucreazã la un bar din Harvard sãptãmâna viitoare.
Ar trebui sã mergem pânã la el.
- Ce sã facem acolo? - Sã batem niºte puºti deºtepþi.
Tu te vei integra imediat.
Nenorocitule!
Te mai crezi deºtept?
BUN VENIT PROMOÞIEI DIN 1972 REUNIUNEA ALUMNI A MIT
- Dle profesor Lambeau? - Da.
Sunt în grupa dv.
Suntem toþi în clãdirea de Matematicã ºi ªtiinþe.
Vino încoace.
E sâmbãtã. Asta dacã nu vrei sã bem ceva disearã.
Poate, dar abia aºteptãm ziua de luni sã aflãm.
- Ce sã aflaþi? - Cine a rezolvat teorema.
E corect. Cine a rezolvat-o?
- Jack? - Nu.
- Nemesh? - În niciun caz.
Hai, Joey Mac!
- Urmeazã MacNamara! - Hai, puºtiule!
Repede!
Fugi, Mac! Fã douã baze.
Frumoasã loviturã.
- Cine e tipa cu fund frumos? - Nu ºtiu, dar e frumos.
Cine e tipul cu care e?
Îl urãsc pe macaronarul ãla. Will îl cunoaºte.
Îl ºtii?
E Carmine Scarpaglia. M-a bãtut cât am fost la grãdiniþã.
- Ãla? - Da.
Hai sã mergem sã mâncãm ceva.
- Nu vrei sã vorbeºti cu ea? - Dã-o naibii.
- Mi-aº lua un Whopper. - Hai sã mergem la Kelly's.
Nu mã duc la Kelly's doar pentru cã-þi place chelneriþa.
E la 15 minute de drumul nostru.
ªi nu ne permitem sã pierdem 15 minute?
Hamburger dublu.
Am vrut un hamburger dublu.
- Chuck, am zis hamburger dublu. - Taci din gurã!
ªtiu ce ai comandat, eram ºi eu cu tine.
- Dã-mi sandviºul! - Cum adicã? Eu l-am cumpãrat.
Câþi bani ai la tine?
Am zis cã am doar 60 de cenþi înainte sã oprim.
Ce-ar fi sã-mi dai sandviºul ºi sã nu te mai comporþi ca un prost?
Bine, dã-mi cei 60 de cenþi pe care îi ai acum ºi îþi asiguri sandviºul.
Îl þinem aici ºi îþi facem un program.
Plãteºti în fiecare zi 6 cenþi
ºi la sfârºitul sãptãmânii îþi dau burgerul.
- Nenorocitule! - Ce sunt eu, donator de burgeri?
Poþi face ºi un credit, cum þi-ai cumpãrat canapeaua.
Mai ºtii cum a plãtit mama ta 10 dolari pe zi timp de un an
ºi ºi-a luat canapeaua de la Rent-A-Center?
- Îmi dai mâncarea? - Ia-þi burgerul dublu!
Stai puþin. Încetineºte.
- Cine e? - Nu ºtiu încã.
Taci naibii din gurã.
Hai, Will.
L-am vãzut pe tipul ãla acum 15 minute în parc.
Trebuia sã ne batem atunci, acum ne-am luat de mâncare.
- Taci, Morgan, vii cu noi. - Ba nu vin.
- Atunci nu veni. - Nici nu vreau.
Am zis sã vii, Morgan!
Dacã nu ieºi în 2 secunde, când termin cu ei, urmezi tu.
Carmine, sunt Will. Am fost la grãdiniþã împreunã.
Will, poliþia!
La naiba!
Mi se pare mie, sau v-aþi înmulþit considerabil?
Mã îndoiesc cã aþi venit cu toþii ca sã-mi ascultaþi cursul,
ci sã aflaþi identitatea "misteriosului mag al matematicii"
Fãrã a mai adaugã ceva, vino în faþã, pungaºule ºi ridicã-þi premiul.
Îmi pare rãu cã îmi dezamãgesc spectatorii,
dar nu vom demasca pe nimeni azi.
Totuºi, colegii mei ºi cu mine am scris o problemã pe tablã,
care ne-a luat peste 2 ani sã o demonstrãm.
Mãnuºa a fost aruncatã, dar profesorii au rãspuns cu forþa.
- Când e înfãþiºarea? - Sãptãmâna viitoare.
Îmi pare rãu.
- Ce faci? - Îmi cer scuze.
Aici e munca unor oameni, nu o mâzgãli cu graffiti.
- Stai aici! - Du-te naibii.
Ce deºtept eºti! Cum te cheamã?
Dumnezeule!
Pare sã fie în regulã.
Cât de retardat sã fii sã te demitã din funcþia aia?
Cât de greu poate fi sã împingi o mãturã pe holuri?
Ai fost dat afarã de la munca de împins mãtura!
Da, cã s-au fãcut restructurãri.
Da, au restructurat numãrul de retardaþi.
Taci din gurã, tu eºti dat afarã mai mult decât oricine, prostule.
Mãcar eu am o slujbã!
- De ce ai fost dat afarã, Will? - S-au fãcut restructurãri.
Unchiul meu te poate angajã într-o echipã de demolãri.
Serios? Eu te-am întrebat ieri de o slujbã!
ªi ieri þi-am zis cã nu pot sã-þi fac rost.
Ce mai faci, Case?
Ãsta e un bar din Harvard? Credeam cã sunt ecuaþii pe pereþi.
Vreau o halbã din cea mai bunã bere de aici.
Eu plec puþin. Trebuie sã mã dau la fetele de Harvard de la bar.
- Trebuie sã fac niºte magie. - Da, fã-ne rost de niºte femei.
Bunã.
- Bunã, ce mai faceþi? - Bine.
- Vii des pe aici? - Din când în când, câte puþin.
- Eºti la ºcoalã aici? - Da.
Cred cã am fost la un curs cu tine.
- Ce curs? - De istorie.
- E posibil. - Da, cred cã ãla a fost.
E posibil sã nu-þi aminteºti de mine.
Dacã învãþ aici, nu înseamnã cã sunt un geniu.
- Ce mai faci? - Bine, tu?
- Despre ce curs aþi zis? - De istorie.
Pur ºi simplu "istorie"?
- Era un curs general? - Da, foarte general.
Ar trebui sã te înscrii ºi tu la el. E un curs foarte bun.
- Cum þi s-a pãrut cursul ãla? - Sincer, mi s-a pãrut elementar.
Sunt convins.
Îmi aduc aminte de cursul ãla, era între pauzã ºi pauza de prânz.
- Ce-ar fi sã pleci, Clark? - Ce-ar fi sã te relaxezi puþin?
- Pleacã de-aici! - Mã distrez cu prietenul meu.
- E vreo problemã? - Nicidecum.
Speram cã îmi poþi spune ceva
despre evoluþia economiei de piaþã în coloniile sudiste?
Eu susþin cã înainte de Rãzboiul de Independenþã
modalitãþile economice, mai ales în coloniile sudiste,
pot fi caracterizate ca fiind agrare pre-capitaliste.
Evident, abia ai terminat facultatea.
Ai citit doar vreun istoric marxist, probabil pe Pete Garrison.
Vei fi convins de ce ai zis pânã ajungi la James Lemon.
Atunci vei descoperi cã economia în Virginia ºi Pennsylvania
era antreprenorialã ºi capitalistã chiar ºi în 1740.
Asta pânã anul urmãtor, când vei cita din Gordon Wood,
care va vorbi despre utopia pre-revoluþionarã
ºi despre efectele ce creeazã capital ale mobilizãrii militare.
Greºit, Wood subestimeazã puternic impactul social...
"Wood subestimeazã puternic impactul distincþiilor sociale"
"bazate pe avere ºi mai ales pe averea moºtenitã."
Vickers, "Studiu în Þinutul Essex" pagina 98, nu?
Da, am citit-o ºi pe-aia.
Vrei sã plagiezi tot ce a zis, sau gândeºti ºi singur?
Intri într-un bar, citeºti un pasaj obscur
ºi îl enunþi ca ºi cum ar fi ideea ta pentru a impresiona niºte fete
ºi a-mi face prietenul sã se simtã prost?
Partea proastã e cã în 50 de ani vei gândi puþin
ºi vei afla cã sunt 2 lucruri sigure în viaþã.
Nu trebuie sã plagiezi ºi cã ai cheltuit 150.000 de dolari
pe o educaþie pe care puteai sã dai 1,5 dolari,
penalizarea de depãºire de termen la cãrþile de la bibliotecã.
Da, dar eu voi avea o diplomã, tu-mi vei servi copiii cu cartofi
la restaurantul din drumul nostru spre pârtia de schi.
E posibil, dar mãcar eu voi fi original.
Dacã ai vreo problemã, putem sã mergem pânã afarã.
N-am nicio problemã. Totul e în regulã.
- Serios? - Da.
Acum ce mai zici de mine, prostule?
Puºtiul ãla e foarte deºtept.
E de ajuns sã stau 3 minute în barul ãsta, cã dau de unul ca el.
Mai aveam puþin ºi rezolvãm problema, dar Billy a insultat-o pe una din ele,
ºi cea grasã mi-a zis cã am chelie ºi cã sunt gras,
aºa cã i-am zis sã se ducã naibii.
Am înghiþit o insectã?
Eºti un prost.
Am aºteptat 45 de minute sã vii sã vorbeºti cu mine,
dar acum sunt obositã ºi trebuie sã mã duc acasã
ºi nu am mai putut sã te mai aºtept.
- Eu sunt Will. - Skylar.
Dacã te gândeºti la tipul ãla, clona lui Michael Bolton,
nu are nicio legãturã cu noi.
- ªtiu, aºa mi s-a pãrut. - Mã bucur.
Trebuie sã plec, mâine mã trezesc devreme.
Trebuie sã mai arunc niºte bani pe educaþia mea la suprapreþ.
- Nu m-am referit la tine. - E în regulã.
Ãsta e numãrul meu, poate ieºim la o cafea într-o zi.
Poate ne întâlnim ºi mâncãm niºte caramele.
Poftim?
E la fel de arbitrar ca ieºitul la o cafea.
Cum zici tu.
Uite-i pe proºtii ãia cu tot cu drumul lor spre pârtie.
Ar fi trebuit sã-l baþi pe nenorocit.
- Îþi plac merele? - Da.
Ei bine, am numãrul ei, acum ce mai zici?
Mã scuzaþi. Sunteþi departamentul de administrare a campusului?
Da, cu ce vã pot ajuta?
Am nevoie de numele unui student care lucreazã aici.
Nu lucreazã niciun student aici.
Puteþi verifica? Lucreazã în clãdirea mea...
- Care-i aia? - Clãdirea 2.
- Dacã a furat ceva... - Nu, vreau doar numele lui.
Nu pot sã vã dau numele decât dacã aveþi o plângere.
- El e profesorul Lambeau. - Sigur ºi el e profesorul Hayes.
Tom, te rog.
- E important, vã rog frumos. - Nu a venit azi la serviciu.
ªi-a luat slujba asta prin OEC-ul lui. Sunaþi-l.
- Ce înseamnã OEC? - Ofiþer de Eliberare Condiþionatã.
Mulþumesc.
Ce idiot!
Onoratã instanþã, existã un precedent legal, din 1789.
Pârâtul poate imputa legitima apãrare în faþa unui agent guvernamental,
dacã actul respectiv e de apãrare împotriva tiraniei.
Henry Ward Beecher, în "Proverbe din Amvonul din Plymouth",
în 1887, a scris cã...
- Suntem în secolul 20! - Aºteptaþi puþin.
Ia în batjocurã procesul!
Am dreptul de a vorbi în apãrarea mea, domnule,
din Constituþia SUA.
Nu-mi vorbi mie despre Constituþie.
Libertatea, dacã aþi uitat, e"libertatea fiinþei de a respira,"
"ºi când nu poate respira adânc, înseamnã cã legea e prea strictã."
"Fãrã libertate, omul e o sincopã."
- O ce? - Ibidem, onoratã instanþã.
E rândul meu, fiule.
Mã uit de 10 minute pe cazierul tãu ºi nu-mi vine sã cred ce vãd.
Iunie 1993, atac, septembrie 1993, atac,
furt de maºini în februarie 1994,
când te-ai reprezentat singur ºi ai câºtigat cazul
citând Dreptul de Proprietate Liberã al Cãilor ºi Cãruþelor, din 1798.
O glumã! În ianuarie 1995 te-ai dat drept agent de poliþie.
Haos, furturi ºi te-ai ºi opus arestãrii.
Toate aceste acuzaþii þi-au fost ridicate.
ªtiu ºi cã ai fost prin mai multe cãmine.
Statul te-a scos din 3 dintre ele
pentru cã erai supus la abuzuri fizice repetate.
Poate altui judecãtor i-ar pãsa,
dar ai lovit un agent de poliþie ºi vei intra la închisoare.
Cerea de respingere a acuzaþiilor e respinsã.
- Cauþiunea e 50.000 de dolari. - Mulþumesc.
Alo?
- Skylar? Sunt Will. - Cine?
Will, tipul amuzant ºi frumos pe care l-ai cunoscut la bar.
Nu-mi aduc aminte de nimeni care sã se potriveascã descrierii.
Bine, ratatul ãla urât, enervant, fãrã dinþi,
care era beat ºi nu te lasã în pace.
Will! Acum îmi aduc aminte.
Ce mai faci? Mã întrebam dacã mã vei suna.
Stai puþin.
Ce faci, dragã? Vrei sã mi-o tragi?
Te ºtiu de la ºcoala de corecþie. Ce mai faci?
Îmi cer scuze.
Putem sã ne întâlnim sãptãmâna asta
sã bem o cafea ºi poate sã mâncãm niºte caramele?
Sunã minunat.
Sigur, unde eºti?
Întreb sã mã aflu în treabã, dar nu cumva eºti la Drept, nu?
- La loc. - Mulþumesc.
Mi-a fãcut plãcere conversaþia cu dv.
Tu ce naiba vrei?
Eu sunt Gerald Lambeau, profesorul pe care l-ai înjurat.
Bine, ce naiba vrei?
Am vorbit cu judecãtorul
ºi e de acord sã te elibereze sub supervizarea mea.
- Serios? - Da..
- Cu douã condiþii. - Care?
Prima e sã ne întâlnim în fiecare sãptãmânã.
De ce?
Sã vãd câtã matematicã ºtii
ºi sã trecem la matematicã avansatã, la combinatoricã ºi finitã.
Sunã minunat.
A doua condiþie e sã mergi la un psiholog.
Eu trebuie sã trimit rapoartele întâlnirilor dintre voi.
Dacã nu îndeplineºti condiþiile, va trebui sã stai la închisoare.
Matematica o fac, dar nu merg la psiholog.
Nu e mai bine decât sã stai la închisoare?
Þi-am citit cartea.
"Mike" avea aceleaºi probleme ca ºi "Chad" brokerul.
- Aºa e. Felicitãri, Will. - Mulþumesc.
Nu judec presiunea la care eºti supus ºi nici nu o etichetez,
dar îþi distrug potenþialul.
Acum sã lãsãm prostiile ºi lucrurile insignifiante la o parte.
Aºa e, înþeleg ce vrei sã zici.
Nu scapi aºa uºor, spune-mi mai multe.
Fac tot felul de lucruri.
- Ce fel de lucruri? - Mã ascund de oameni.
Te ascunzi?
Mã duc în diferite locuri ºi interacþionez cu diverºi oameni.
- Serios? În ce locuri? - În anumite cluburi.
- Interesant, în ce cluburi? - Cele ca "Fantasy".
- "Fantasy"? - Nu e un club rãu.
Vreau puþin mai multe detalii.
Când intri acolo, muzica pune stãpânire pe tine.
Dansezi...
E greu sã ascunzi faptul cã eºti homosexual?
- Despre ce vorbeºti? - Mai aveai puþin ºi sãreai pe mine.
Poftim? Îmi pare rãu cã te dezamãgesc...
Nu mã deranjeazã dacã te numeri printre cei speciali.
Poftim? La ce te referi?
O teoremã dificilã poate fi ca o simfonie, e extrem de eroticã.
- Henry! - Bunã, Gerry.
Nu mai pot face asta de bunãvoie. Nu meritã.
Ce s-a întâmplat?
Eu apar la televiziunea naþionalã sãptãmâna viitoare.
N-am timp sã-þi zic
ºi cu atât mai puþin sã vorbesc cu nebunul ãla.
E complet sãrit de pe fix!
Te afli în patul tãu, Will.
- Câþi ani ai? - ªapte.
- Ce vezi? - E cineva în camera mea.
- Cine e? - O figurã care stã deasupra mea.
- Eºti în siguranþã, Will. - Mã atinge!
- Unde te atinge? - Acolo, jos.
- Nu mã simt în largul meu! - Nu e nevoie, Will.
Începem sã dansãm, e minunat,
"pentru cã putem face multã dragoste înainte sã apunã soarele."
Dumnezeule!
Îmi pare rãu.
Am lucruri mai bune de fãcut cu timpul meu.
Nu vrei sã dansãm mãcar o datã? Chiar ai reuºit sã mã hipnotizezi!
- Pentru Dumnezeu, Will! - El a plecat, n-am nicio vinã!
Þi-am zis sã cooperezi cu oamenii ãºtia.
- Uitã-te în ochii mei! - Ieºi afarã, Will.
- Nu am nevoie de terapie! - Ajunge, ieºi!
L-am sunat pe Mel Weintaub, sã vãd dacã...
Ce sens are?
Ce vrei sã faci?
- Ar mai fi cineva. - Cine?
Colegul meu de camerã din liceu.
LICEUL COMUNITAR BUNKER HILL
Încrederea e foarte importantã
într-o relaþie ºi într-o situaþie clinicã.
De ce e încrederea cea mai importantã ca sã comunici cu un client?
Maureen, terminã puþin cu fixismele orale ºi ascultã.
Vinnie?
Pentru cã încrederea înseamnã viaþã.
Foarte profund. Mulþumim, Vinnie.
Dacã pacientul n-are încredere în voi, nu va fi sincer cu voi.
Terapia nu va avea sens.
Dacã nu au încredere în voi, nu ºi-o vor trage cu voi.
Filosofia mea e sã sãriþi pe ei când sunt vulnerabili.
Excelent, acum sunteþi iar atenþi cu toþii.
- Bunã, Sean. - Bunã Gerry.
Doamnelor ºi domnilor, suntem în prezenþa unui om important,
profesorul Gerald Lambeau,
câºtigãtor al medaliei Congresului Matematicienilor.
Bunã ziua.
ªtie cineva ce e aia?
E ceva foarte important, un fel de premiu Nobel pentru matematicã,
doar cã e acordatã numai o datã la 4 ani.
E foarte importantã. E o adevãratã onoare.
Atât pentru azi, ne vedem luni.
Vom vorbi despre motivul pentru care Freud
trãgea suficientã cocainã cât sã-i fie fatalã unui cal mic. Mulþumesc.
Ce mai faci?
- Mã bucur sã te vãd. - ªi eu pe tine.
Sean, am ceva interesant pentru tine.
Ai nevoie de sânge sau urinã? Ce s-a întâmplat?
- De ce nu ai venit la reuniune? - Am avut treabã.
- Þi-am simþit lipsa. - Serios?
- De când nu ne-am mai vãzut? - Dinainte sã moarã Nancy.
Da, îmi pare rãu, eram în Paris la conferinþa aia...
Am primit scrisoarea de condoleanþe, a fost drãguþã.
Frumoasã doborâre.
Ce s-a întâmplat? Þi s-a amânat sentinþa?
Am ieºit pe perioadã de probã
ºi trebuie sã fac consiliere de 2 ori pe sãptãmânã.
Sentinþa e o glumã. Iar ai ºtiut cum sã-i iei.
Dã-te bãtut, Morgan!
Billy, dã-te jos de pe el, o sã pierdem meciul.
N-am timp, sunt foarte ocupat.
Puºtiul e incredibil, n-am mai vãzut aºa ceva.
Ce îl face sã fie aºa incredibil, Gerry?
- Ai auzit vreodatã de Ramanujan? - Nu.
A fost un bãrbat.
A trãit acum 100 de ani ºi a fost indian.
Indian cu puncte pe frunte, nu cu pene pe cap.
A trãit în coliba lui din India ºi nu a fost educat în instituþii.
Nu a avut acces la nicio scriere ºtiinþificã,
dar a pus mâna pe o carte veche de matematicã.
Din ea a extrapolat teorii
care au uimit ani întregi matematicienii.
Da, "Fracþii Continue" l-a scris cu...
- I l-a trimis prin poºta lui Hardy. - La Cambridge.
Hardy a recunoscut imediat cât de impresionantã era munca lui
ºi l-a adus în Anglia ºi au lucrat împreunã ani întregi,
creând unele din cele mai frumoase teorii matematice.
Geniul lui Ramanujan era incredibil, iar bãiatul ãsta e exact la fel.
Problema e cã e cam defensiv.
Am nevoie de cineva care sã comunice cu el.
- Cineva ca mine? - Da.
- De ce? - Aveþi acelaºi trecut.
- Ce trecut? - Aþi crescut în acelaºi loc.
- E din sudul Bostonului? - Da.
Un geniu din sudul Bostonului...
La câþi psihologi te-ai mai dus înaintea mea?
La cinci.
Stai sã ghicesc. Barry? Henry? ªi la Rick?
Sean, te rog, întâlneºte-te cu el doar o datã pe sãptãmânã.
Cu puºtiul ãsta e ca un joc de poker. Nu-l lãsa sã vadã ce mânã ai.
- Probabil þi-a citit ºi cartea. - Nu cred cã a gãsit-o.
Bunã, Will, intrã.
El e Sean Maguire, Will Hunting.
Bunã ziua.
Sã începem.
Da, sã trecem la treabã. Sunt gata, sã înceapã vindecarea!
- Puteþi sã ne lãsaþi singuri? - Aºa e, Tom, te rog.
- ªi tu, Gerry. - Da, evident.
Ce mai faci?
De unde anume eºti, din sudul Bostonului?
- Îmi place cum ai decorat locul ãsta. - Mulþumesc.
Ai cumpãrat cãrþile astea, sau vin odatã cu pachetul de psiholog?
- Îþi plac cãrþile? - Da.
- Ai citit vreuna din astea? - Nu ºtiu.
- Dar din astea? - Nu cred.
- ªi din astea de pe raftul de sus? - Da, pe alea le-am citit.
Mã bucur pentru tine. Ce pãrere ai despre ele?
Nu am venit pentru asta, citeºte-le singur.
Le-am citit. Am fost nevoit sã o fac.
- Probabil þi-a luat mult timp. - Aºa e.
"Statele Unite, O Istorie Completã, Volumul Întâi."
Dumnezeule!
Dacã vrei o adevãratã carte de istorie,
citeºte "Istoria Statelor Unite a Oamenilor", a lui Howard Zinn,
cartea aia te va da pe spate.
E mai bunã decât
"Consimþãmântul Industrial" a lui Chomsky?
- Crezi cã aia e o carte bunã? - Ãºtia ca tine mã uimesc!
Daþi o tonã de bani pe cãrþile astea pretenþioase,
dar nu astea sunt cãrþile bune.
- ªi care sunt alea bune, Will? - Cele care îþi fac pãrul mãciucã.
Oricum nu mai am mult pãr.
Þi-ai face mai bine dacã þi-ai bãga þigara aia în fund.
Da, chiar nu mã lasã sã fac yoga.
Te duci la salã?
- Ridici greutãþi? - Da.
- Nautilus? - Nu, haltere.
- Serios? - Da, foarte mult ºi foarte uºor.
- Cât ridici la bancã? - 128 kg. Tu?
- Tu l-ai pictat? - Da, tu pictezi?
- Sculptezi? - Nu.
Îþi place arta?
Îþi place muzica?
E o mizerie.
Spune-mi pãrerea ta sincerã.
E un amestec linear ºi impresionist care o face sã fie foarte neclarã.
E o plagiere a lui Winslow Homer, doar cã e un alb care vâsleºte.
- Nici Monet nu prea se descurca. - Nu asta mã intereseazã.
- Atunci ce? - Culorile.
Problema e cã e un tablou pictat dupã indicaþii numerice.
- Serios? Culorile sunt fascinante. - Cum adicã?
Cred cã mai ai puþin ºi îþi tai o ureche.
- Serios? - Da.
Ar trebui sã mã mut în sudul Franþei ºi sã-mi schimb numele în Vincent?
Ai auzit de proverbul "când e furtunã, adãposteºte-te unde poþi"?
Poate þi se aplicã.
- În ce sens? - Poate eºti în mijlocul furtunii.
Cerul cade pe tine, iar valurile se lovesc de bãrcuþa ta.
Vâslele mai au un pic ºi cedeazã, iar tu mori de fricã
ºi te rogi sã vezi un port, sã poþi sã scapi din situaþia asta.
Poate de-asta te-ai fãcut psiholog.
Minunat, ai ghicit! Acum lasã-mã sã-mi fac treaba.
Poate te-ai cãsãtorit cu cine nu trebuie.
Poate ar trebui sã taci din gurã.
Ai grijã ce zici, ºefule.
Asta e, te-ai cãsãtorit cu cine nu trebuie!
Ce s-a întâmplat?
Te-a pãrãsit? ªi-o trãgea cu altul?
Dacã mai vorbeºti aºa despre soþia mea, jur cã te omor.
Ai înþeles, ºefule?
- S-a terminat timpul. - Aºa e.
Pe loc repaus, domnilor.
Eºti în regulã?
Dacã nu vrei sã te mai vezi cu el, te înþeleg.
Joi la ora 16:00. Fã în aºa fel încât sã vinã puºtiul.
Mulþumesc.
Arãþi minunat cu ochelarii ãia.
- Mulþumesc. - Absolut superb!
Mi-am dorit dintotdeauna un fard de pleoape albastru.
Am mers la o ºcoalã bunã, crescând în Anglia.
Era o ºcoalã privatã, progresivã ºi organicã.
Apoi am venit la Harvard, apoi sper cã ajung la Medicinã.
M-am gândit cã dupã toate astea, creierul meu va valora 250.000 $.
A sunat oribil, nu-i aºa?
Mai vreau un mai tai!
Nu, e în regulã, sunt sigur cã pãrinþii tãi plãtesc cu plãcere.
Nu, eu plãtesc totul. Am moºtenit banii.
Chiar vei arunca atâþia bani pe Harvard?
Stanford, mã duc acolo în iunie, dupã ce absolvesc.
Vrei doar sã mã foloseºti, dupã care sã mã pãrãseºti?
Voiam sã fac un experiment pe tine la ora de anatomie mai întâi.
În cazul ãsta, e în regulã.
- Vrei sã vezi trucul meu magic? - Sigur cã da.
Am promis.
- Asta e pentru tine, Rudolph. - Stai puþin, îþi trebuie bagheta mea.
Atinge-mã.
Voi face toate caramelele sã disparã. Eºti gata?
Unu, doi, trei!
Au dispãrut toate.
Merge mai bine când am iepurele cu mine.
- Eu nu prea ies în oraº cu fetele. - Ce rãu îmi pare!
ªtii la ce mã refer, te-ai gândit ºi tu la asta.
- Nu-i adevãrat. - Ba da.
Serios cã nu.
Ba da, sperai sã primeºti un sãrut de " noapte bunã"
Nu, speram sã primesc o partidã, ca " noapte bunã",
dar m-aº mulþumi ºi cu un sãrut.
- Ce nobil eºti! - Mulþumesc.
Chiar speram sã mã sãruþi...
- Atunci ce-ar fi sã terminãm acum? - Chiar acum?
Cred cã am luat ºi o parte din castravetele tãu murat.
Iar tu?
Vino cu mine.
Ce-i asta? Un moment intim între bãrbaþi?
Minunat, îþi plac lebedele?
E un fel de fetiº? Trebuie neapãrat sã facem asta?
M-am gândit la ce mi-ai zis ieri despre pictura mea.
Am stat treaz jumãtate de noapte gândindu-mã la asta
ºi mi-a venit o idee.
Atunci am adormit confortabil ºi nu m-am mai gândit la tine.
- ªtii ce idee mi-a venit? - Nu.
Cã eºti doar un copil. Habar nu ai despre ce vorbeºti.
- Mulþumesc. - Cu plãcere.
- Nu ai ieºit niciodatã din Boston? - Nu.
Dacã te întreb ceva legat de artã,
mi-ai zice rezumatul la orice carte de artã scrisã vreodatã.
ªtii multe despre Michelangelo,
ce opere are, ce aspiraþii politice, relaþia dintre el ºi Papã,
orientarea sexualã ºi orice altceva.
Dar sunt sigur cã nu îmi poþi zice cum miroase în Capela Sixtinã.
Nu ai fost niciodatã acolo, sã priveºti minunatul tavan.
Nu l-ai vãzut niciodatã.
Dacã te întreb despre femei, poþi sã-mi faci o listã cu ele
ºi chiar sã-mi zici cã þi-ai pus-o de câteva ori.
Dar nu ºtii cum te simþi când te trezeºti lângã o femeie
ºi te simþi cu adevãrat fericit.
Eºti un puºti dur.
Dacã te întreb despre rãzboi, îmi arunci replici din Shakespeare:
"încã o datã în miezul luptei, dragii mei prieteni!"
Dar nu ai fost niciodatã într-unul.
Nu ai þinut în poalã capul celui mai bun prieten al tãu
sã-l priveºti cum îºi dã ultima suflare
ºi te priveºte cu niºte ochi care te implorã sã-l ajuþi.
Dacã te-aº întreba despre dragoste, probabil mi-ai cita un sonet,
dar nu ai privit niciodatã o femeie, sã te simþi complet vulnerabil,
ºtiind cã te poate face fericit doar privindu-te
ºi simþind cã Dumnezeu a pus un înger pe pãmânt doar pentru tine,
care sã te poatã salva din adâncurile iadului.
Nu ºtii nici cum e sã fii tu îngerul ei, sã o iubeºti,
sã fii în preajma ei pentru totdeauna, indiferent de situaþie,
chiar ºi în cazul unui cancer.
Nu ºtii cum e sã dormi 2 luni
stând într-un scaun într-o salã de spital,
þinând-o de mânã, pentru cã doctorii vãd în ochii tãi
cã orele de vizite nu se aplicã în cazul tãu.
Nu ºtii ce înseamnã sã pierzi cu adevãrat ceva.
Asta e doar când iubeºti pe cineva mai mult decât pe tine însuþi.
Mã îndoiesc cã ai îndrãznit vreodatã sã iubeºti pe cineva atât de mult.
Când te privesc, nu vãd un om inteligent ºi încrezãtor,
vãd un copil arogant ºi mort de fricã.
Totuºi, eºti un geniu, Will, nimeni nu neagã asta.
Nimeni nu te poate înþelege,
dar presupui cã ºtii totul despre mine doar vãzându-mi o picturã
ºi mi-ai disecat viaþa prin ea.
Eºti orfan, nu?
Crezi cã ºtiu ceva legat de cât de grea a fost viaþa ta,
cum e sã fii în pielea ta, sau cine eºti tu de fapt,
doar cã am citit Oliver Twist?
Asta te defineºte?
Personal, nu-mi pasã de asta,
nu pot afla nimic de la tine ce nu pot citi ºi într-o carte,
asta dacã nu vrei sã vorbim, sã-mi spui cine eºti.
Atunci voi fi fascinat ºi implicat întru totul,
dar tu nu vrei sã faci asta.
Þi-e foarte fricã de ce ai putea zice.
Acum e mutarea ta, ºefule.
Alo?
Iar mã sunaþi, dle profesor Valanti?
Ciudat.
- Dumnezeule, pe cine-ai sunat? - Pe nimeni, am uitat numãrul.
Ce retardat! Ai ieºit în ploaie fãrã numãr?
Nu, era numãrul mamei tale care începe cu 8989. Am rãmas fãrã bani.
Ce-ar fi sã terminãm cu mamele? Eu tocmai am terminat cu a ta.
Foarte amuzant, Morgan, ia-þi bãnuþii.
Continuã sã mã enervezi ºi vei vedea ce se întâmplã.
În regulã!
Nu mã mai enerva!
Fumatul e interzis.
Nu a vorbit? Aþi stat acolo o orã!
A stat jos ºi a numãrat secundele pânã la terminarea ºedinþei.
A fost destul de impresionant.
De ce a fãcut asta?
Ca sã-mi demonstreze cã dacã nu vrea nu e nevoit sã-mi vorbeascã.
ªi a fost un concurs de holbat între doi puºti din acelaºi cartier?
Cam aºa ceva ºi eu nu pot sã vorbesc primul.
ªtiu teoria ta, dar puºtiul a fãcut o formã geometricã simplã..
Nu merge o structurã bidimensionalã.
- Uite, uneºte laturile unghiului. - Da, dar eu pot face suma.
E vorba de cum grupezi termenii, Alexander.
Gerry, dacã facem totul aºa...
Uite, am scris totul. E mai uºor aºa.
Uneori oamenii au noroc. Tu eºti genial.
Eram odatã într-un avion,
iar cãpitanul îºi zicea replica de "vom cãlãtori la 10.000 de m",
dar a uitat sã-ºi închidã microfonul ºi s-a întors la copilot ºi i-a zis:
"iar acum aº avea nevoie de o felaþie ºi de o canã cu cafea."
O stewardesã a luat-o la fugã sã-i zicã sã închidã microfonul,
iar un tip din spate a strigat, "sã nu uiþi cafeaua, dragã!"
Ai fost vreodatã într-un avion?
Nu, dar e o glumã, e mai amuzantã spusã la persoana întâi.
Aºa e.
Sã ºtii cã mi-am pus-o de câteva ori.
- Serios? Bravo þie. - Chiar aºa.
Am fost la o întâlnire sãptãmâna trecutã.
- Cum a fost? - Frumos.
- Mai ieºiþi? - Nu ºtiu.
- De ce? - Nu am sunat-o.
- Dumnezeule, ce amator eºti! - ªtiu ce fac.
Stai liniºtit, ºtiu ce fac,
dar fata asta e frumoasã, deºteaptã ºi amuzantã,
e altfel decât celelalte cu care am fost.
Atunci sun-o, Romeo!
De ce, sã-mi dau seama cã nu e aºa deºteaptã
ºi cã de fapt e plictisitoare?
În momentul ãsta e perfectã ºi nu vreau sã stric asta.
Poate tu eºti perfect în ochii ei ºi asta nu vrei sã strici.
Asta e o filosofie minunatã,
îþi poþi petrece întreaga viaþã fãrã sã ajungi sã cunoºti pe nimeni.
Soþia mea trãgea vânturi când avea emoþii.
Avea tot felul de idiosincrasii minunate.
Uneori trãgea vânturi ºi în somn.
Îmi pare rãu cã þi-am zis asta.
Într-o noapte le-a tras atât de tare încât a trezit câinele.
S-a trezit ºi a zis "Tu ai tras-o?"
ºi eu am zis "da", nu m-a lãsat inima sã-i zic.
S-a trezit din cauza vânturilor ei?
E moartã de 2 ani ºi eu asta îmi aduc aminte.
Lucrurile astea insignifiante sunt cele mai minunate
ºi cele de care îmi e cel mai dor.
Acele mici idiosincrasii despre care numai eu ºtiam
au fãcut-o sã fie soþia mea.
ªi ea avea ce sã-mi zicã, îmi ºtia toate defectele.
Oamenii numesc astea imperfecþiuni, dar nu e adevãrat,
astea sunt lucrurile frumoase.
Noi ne alegem persoanele pe care le admitem în lumea noastrã.
Nu eºti perfect, puºtiule
ºi ca sã-þi elucidez un mister, nici fata asta a ta nu e perfectã,
întrebarea e dacã nu cumva sunteþi perfecþi unul pentru celãlalt.
Asta e tot ºi asta e intimitatea.
Singurul mod în care poþi afla e dacã încerci.
Nu vei învãþa asta de la un boºorog ca mine.
Chiar dacã aº ºti, nu aº zice unui mucos ca tine.
De ce nu? Mi-ai zis orice altceva. Dumnezeule!
Vorbeºti mai mult decât orice psiholog la care am fost.
Asta e meseria mea, dar n-am zis cã mã ºi pricep.
- Te-ai gândit sã te recãsãtoreºti? - Soþia mea a murit.
De-asta te-am întrebat dacã vrei sã te recãsãtoreºti.
E moartã.
Asta e o filosofie minunatã, Sean.
Îþi poþi petrece întreaga viaþã fãrã sã ajungi sã cunoºti pe nimeni.
S-a dus timpul.
Þine-o deschisã.
Bunã.
- Unde ai fost? - Îmi pare rãu, am avut treabã.
ªi eu, dar credeam cã o sã mã suni.
- Ne-am distrat de minune. - ªi eu.
- Îmi pare rãu, mi-am ratat ocazia. - Ba nu, e în regulã.
Mã întrebam dacã nu vrei sã îmi mai dai o ºansã.
Lasã-mã sã te mai scot o datã în oraº.
- Nu pot. - În regulã.
Nu am zis cã nu mai pot deloc, doar cã acum nu pot.
Trebuie sã fac spectrul de protoni pentru ibogaminã.
Sunã interesant, dar e incredibil de plictisitor.
Poate altã datã.
- Mâine? - În regulã.
La revedere.
- Ce cauþi aici? - Nu pot aºtepta pânã mâine.
- De unde ai asta? - M-am culcat cu cineva din clasa ta.
Sper cã era una cu sandale fãrã vârf ºi respiraþie urât mirositoare.
- Hai sã mergem sã ne distrãm. - Nu, trebuie sã învãþ asta.
- De ce, operezi mâine oamenii? - Nu.
Atunci sã mergem.
Dumnezeule! Câinele meu câºtigã!
Hai, Misty! Ieºi din pluton!
Aºa! Fugi, Misty!
- A câºtigat! - Aºa e!
Ai crescut pe aici?
Nu departe de aici, în Bostonul de Sud.
- Încã mã bucur cã am câºtigat. - Da, eºti foarte fericitã.
- Cum a fost? - Normal, n-a fost nimic special.
Ai mulþi fraþi ºi surori?
- Dacã am mulþi fraþi ºi surori? - Exact.
Sunt irlandez catolic, ce crezi?
- Câþi ai? - Nu m-ai crede dacã þi-aº zice.
Câþi? Cinci? ªapte? Opt?
Am 12 fraþi mai mari.
- Serios? 12? - Jur, sunt al 13-lea, cel cu noroc.
- ªtii cum îi cheamã? - Da, sunt fraþii mei.
Cum îi cheamã?
Marky, Ricky, Danny, Terry, Mikey,
Davy, Timmy, Tommy, Joey, Robby, Johnny ºi Brian.
Mai spune o datã.
- ªi Willy. - Will.
- Te vezi cu toþi? - Da, locuiesc în Sud.
În momentul ãsta locuiesc cu 3 dintre ei.
- Vreau sã-i cunosc ºi eu. - Bine, facem ºi asta.
- Þi-am citit cartea asearã. - Deci tu erai.
- Mai consiliezi veterani? - Nu.
De ce nu?
Am renunþat când mi s-a îmbolnãvit soþia.
Te-ai întrebat vreodatã cum ar fi fost viaþa
dacã nu þi-ai fi cunoscut soþia?
Dacã ar fi fost mai bine fãrã ea?
Nu mai bine, nu asta am vrut sã spun.
E o întrebare importantã.
Când ai probleme, îþi dai seama câte lucruri frumoase nu ai observat.
Nu regreþi cã þi-ai cunoscut soþia?
Din cauza durerii pe care o simt acum?
Am anumite regrete,
dar nu regret nici mãcar o zi din cele petrecute alãturi de ea.
Când þi-ai dat seama cã ea e cea potrivitã pentru tine?
- Pe 21 octombrie 1975. - Dumnezeule, ºtii exact data?
Da, era al 6-lea meci din campionatul mondial.
Cel mai mare joc Red Sox din istorie.
Eu ºi prietenii mei am dormit toatã noaptea pe trotuar
ca sã facem rost de bilete.
Aþi luat bilete?
În ziua meciului, eram într-un bar ºi aºteptam sã înceapã meciul,
când a intrat o fatã.
A fost un meci incredibil.
În ultimele momente, Carbo egaleazã, 6 la 6.
Au ajuns la 12 egal.
LA 12, Carlton Fisk, zis Old Pudge a venit la bazã.
A lovit-o incredibil de tare
ºi mingea care a zburat dincolo de linia din stânga a terenului.
Erau 35.000 de oameni în picioare care strigau,
Fisk fãcea semne ca un nebun.
Apoi a lovit stâlpul,
Fisk a înnebunit, iar 35.000 de fani au intrat pe teren.
Trebuia sã-ºi facã loc printre oameni.
"Daþi-vã din calea mea!"
Nu-mi vine sã cred cã ai avut bilete la meciul ãla!
- Te-ai dus ºi tu în teren? - Nu, eu nu eram acolo.
Poftim?
Eram în bar cu viitoarea mea soþie.
Ai ratat lovitura lui Pudge Fisk
ca sã bei cu o femeie pe care nu o mai vãzuseºi niciodatã?
Trebuia sã o vezi, era incredibil de frumoasã.
Lumina toatã camera.
Nu m-ar fi interesat dacã intrã Elena din Troia!
Era jocul al 6-lea!
Prietenii tãi te-au lãsat sã faci asta?
- Nu au avut de ales. - Ce le-ai spus?
Am aruncat biletul pe masã ºi am zis: "Scuze, trebuie sã stau cu o fatã."
- Asta ai zis? - Da.
- ªi ei te-au lãsat? - ªi-au dat seama cã vorbesc serios.
- Glumeºti? - Nu, Will.
De asta nu vorbesc acum
despre o fatã pe care am cunoscut-o acum 20 de ani într-un bar
ºi de faptul cã am regretat mereu cã nu am vorbit cu ea.
Nu regret cei 18 ani în care am fost cãsãtorit cu Nancy,
nici cei 6 ani de când m-am lãsat de consiliere
pentru cã s-a îmbolnãvit,
sau ultimii ani în care s-a îmbolnãvit grav
ºi cu siguranþã cã nu regret faptul cã nu am fost la meci.
Ãsta e regretul.
Totuºi ar fi fost frumos sã vezi meciul.
Nu ºtiam cã Pudge o sã înscrie un home run!
Eu sunt foarte utilã pe teren, sunt foarte înaltã.
- Nu eºti atât de înaltã! - Pot sã mã ridic pânã la coº.
Voi juca vreodatã în NBA? "Cu siguranþã"
- De ce stãm mereu aici? - Pentru cã e mai frumos ca la mine.
- Nu am fost niciodatã la tine. - ªtiu.
Când o sã-i pot cunoaºte pe prietenii ºi pe fraþii tãi?
Nu prea vin pe aici.
Cred cã aº putea sã ajung eu în sudul Bostonului.
E o plimbare destul de grea.
Mã ascunzi pe mine de ei, sau invers?
- Bine, o sã mergem. - Când?
Nu ºtiu, sãptãmâna viitoare.
Dacã îþi spun cã nu mã mai culc cu tine
pânã când nu mi-i prezinþi pe prietenii tãi?
E 4:30, probabil nu dorm.
Dumnezeule, bãrbaþii nu au pic de ruºine!
Dacã nu gândiþi cu penisul, acþionaþi în numele lui.
În numele penisului meu, pot primi un avans?
Sã întrebãm.
- "Previziunile nu sunt favorabile." - Ce?
Nu-i nimic, Chuck. Du-te înapoi la culcare.
Chestia aia þi-a zis cã vei juca în NBA.
Exact, ar trebui sã-þi iei un abonament.
Asta vreau sã fac, sunt înaltã, îmi place sã port pantaloni scurþi.
"Aruncã! Înscrie!"
- Nu eºti atât de înaltã! - Ba da!
Poate o sã marchez doar coºuri de trei puncte.
Mie îmi plac doar home run-urile.
Nu mai folosi metafore sportive!
Spiriduºul o are bãgatã în fundul maimuþei,
iar Horgan intrã pe uºã, þipând "Nu mã deranjeazã!".
Nu-mi vine sã cred cã ai adus-o pe Skylar când noi suntem beþi.
Aºa e, Morgan, foarte rar ieºim noi sã bem.
Când bea unchiul meu Marty, îl þinea între 6 ºi 8 luni.
V-am spus vreodatã ce s-a întâmplat când l-a tras poliþia pe dreapta?
Sã vã spun ce a pãþit unchiul Marty. Ar trebui sã ºtiþi.
Spune mereu poveºti.
De fiecare datã are una nouã, dar pe asta o ºtim cu toþii.
Nu conteazã, spune-o oricum!
Mulþumesc, asta voi face.
Cred cã acum sunt în centrul atenþiei.
Unchiul meu Marty se ducea acasã, beat criþã.
L-au vãzut poliþiºtii ºi l-au tras pe dreapta.
Pe scurt, avea probleme mari.
Unul dintre ei a încercat sã-l punã sã meargã în linie dreaptã,
dar a vomitat pe el.
Poliþistul era sigur cã are alcoolemia mai mare decât limitã legalã.
Era la un pas sã-i punã cãtuºele ºi sã-l ducã la închisoare.
Dintr-o datã, la 50 m, se aude o explozie uriaºã.
Poliþistul se sperie, se întoarce.
- Focuri de armã? - Nu.
Tu ai mai auzit povestea.
Un alt tip intrase cu maºina într-un copac.
Avusese loc un accident.
- Cum putea sã audã... - Taci naibii din gurã!
Þi-a mai spus povestea.
Poliþistul i-a zis unchiului meu sã nu se miºte de acolo
ºi s-a dus sã se ocupe de celãlalt accident.
Dupã câteva minute în care a stat în propria urinã ºi vomã,
unchiul meu a început sã se întrebe ce cautã acolo.
S-a ridicat, s-a urcat în maºinã ºi s-a dus acasã.
A doua zi dormea ºi aude un ciocãnit la uºã.
Se duce jos, deschide uºa ºi întreabã "Ce vrei?"
Era poliþistul care îl trãsese pe dreapta,
care l-a întrebat "cum adicã ce vreau?"
Noaptea trecutã te-am tras pe dreapta ºi ai plecat.
El a rãspuns cã nu l-a mai vãzut niciodatã
ºi cã a fost toatã noaptea acasã cu copili.
Poliþistul a zis: "ªtii cine sunt, lasã-mã sã intru în garajul tãu."
"- Poftim? - Lasã-mã în garaj."
Îl duce la garaj, deschide uºa, iar în garaj era maºina de poliþie.
Era atât de beat
încât s-a urcat în altã maºinã ca sã ajungã acasã.
Partea cea mai bunã e cã poliþistului
i-a fost atât de ruºine încât nu a fãcut nimic.
Condusese toatã noaptea Chevelle-ul unchiului meu,
cãutând casa.
- Care e concluzia poveºtii tale? - A scãpat. Asta e concluzia.
Am o întrebare.
Încerc sã mã lãmuresc, pentru cã ceva nu are sens aici.
Are sens, dacã asculþi povestea ºi nu pui întrebãri.
Morgan, hai sã vedem dacã o înþelegi pe asta.
Am ºi eu o poveste.
Era un cuplu de oameni bãtrâni care erau în pat, Mary ºi Paddy.
Se trezesc dimineaþa, în ziua celei de-a 50-a aniversãri a lor.
Mary se uitã cu adoraþie la Paddy ºi îi spune:
"Paddy, frumosul meu, te iubesc. Vreau sã-þi fac un cadou."
"Îþi dau absolut tot ce doreºti. Ce vrei?"
Paddy spune: "Mary, eºti foarte drãguþã."
"În 50 de ani, mi-a lipsit doar un lucru."
"Aº vrea sã-mi faci o felaþie."
Mary e de acord.
Îºi scoate dinþii, îi pune în borcan ºi îi face o felaþie.
Apoi Paddy spune: " Asta îmi lipsea!"
"A fost cea mai minunatã experienþã din toatã viaþa mea!"
"A fost minunat, Mary. Eu îþi pot oferi ceva?"
Marry se uitã în sus la el ºi zice "Dã-ne un pupic!"
Dumnezeule!
- E oribilã! - Am auzit ºi altele mai oribile.
- Pe mai târziu! - Bine, ai grijã de tine.
Mulþumim de vizitã, Skyler.
Mi-am schimbat pãrerea despre cei de la Harvard.
Nu te grãbi sã faci asta, nu sunt toþi ca mine.
Sunt sigur, mã bucur cã te-am cunoscut.
Ai grijã ce faci! Retrage-te încet!
Nu ºtiu de ce faci asta, oricum ne duci pânã acasã.
Ce þi se pare cã sunt?
Tu o iei pe jos, nenorocitule! Will pleacã în maºinã.
Mulþumesc, Chuck. Îþi sunt recunoscãtor.
Nu ºtiu de ce te agiþi atât, oricum înainte mã duci pe mine.
Ar trebui sã ocolim, e foarte departe.
Sã nu te crezi superior
cã nu dormi cu mine în camerã în seara asta.
Stai, ai zis cã mergem sã-mi arãþi unde stai!
- Nu azi! - Nici altã datã.
Dupã ce o sã vezi locul ãla o sã-l pãrãseºti imediat!
- Dar vreau sã-þi cunosc fraþii. - Altã datã.
Bine.
Am nevoie de chei.
O stewardesã a auzit ºi a luat-o la fugã pe culoar,
iar eu am strigat, "sã nu uiþi cafeaua!"
La naiba! Nu ai zis asta!
Pentru Dumnezeu, e o glumã!
ªtiu pe cineva care chiar a pãþit asta.
- Ai gãsit greu locul? - Nu, am luat un taxi.
Timmy, el e Gerry. Am fost împreunã la liceu.
Ce mai faci? Mã bucur sã te cunosc.
ªi eu.
- Îþi fac cinste cu o bere? - Nu, doar un Perrier.
Aia e varianta francezã a apei minerale.
ªi douã sandviºuri. Trece-le în contul meu.
Vrei sã-þi ºi plãteºti vreodatã ce ai în cont?
Da, am un bilet de loterie care va fi câºtigãtor.
- Care e premiul cel mare? - 12 milioane de dolari.
Nu cred cã e destul.
E destul pentru operaþia ta de schimbare de sex.
- Vrei alune? - Nu, mulþumesc.
Voiai sã vorbim despre Will?
- Se pare cã se descurcã bine. - Cred cã da.
Ai vorbit cu el despre viitorul lui?
Nu, încã nu am reuºit sã trecem de trecut.
Poate ar trebui sã faci asta,
primesc zeci de telefoane cu oferte de muncã pentru el.
Ce fel de oferte?
În matematici avansate ºi institute de cercetare,
locuri în care o minte ca a lui va putea sã creeze liberã.
E minunat cã are oferte, dar încã nu e gata pentru asta.
Nu cred cã înþelegi, Sean.
Ce nu înþeleg?
Astea sunt ca sã nu vã murdãriþi pe degete.
Tim, ne poþi ajuta? Încercam sã rezolvãm un pariu.
- Ai auzit vreodatã de Jonas Salk? - A vindecat polimielita.
De Albert Einstein?
- Dar de Gerald Lambeau au auzit? - Nu.
Mulþumesc, Tim.
- Cine a câºtigat pariul? - Eu.
Nu e vorba de mine, Sean.
Eu sunt un nimic comparativ cu tânãrul ãsta.
Au auzit vreodatã de Gerald Lambeau?
În 1905, erau sute profesori
renumiþi pentru faptul cã studiau universul,
dar a fost nevoie de un funcþionar elveþian de 26 de ani
care studia fizica în timpul liber pentru ca lumea sã se schimbe.
Imagineazã-þi ce s-ar fi întâmplat
dacã Einstein ar fi renunþat la tot ca sã bea cu prietenii lui din Viena.
Cu toþii am fi pierdut ceva.
Tim nu ar fi auzit niciodatã de el.
- Eºti foarte dramatic, Gerry. - Nu-i adevãrat, Sean.
Bãiatul are ce-i trebuie, dar nu ºtie pe unde sã o ia.
Asta putem sã îi arãtãm noi.
Sã-þi povestesc ceva, Gerry.
În anii 1960, un tânãr a absolvit Universitatea din Michigan.
Avea rezultate remarcabile la matematicã,
reuºise sã facã legãturi între funcþiile armonice.
S-a dus la Berkeley, a fost asistentul unui profesor,
avea un potenþial incredibil,
iar apoi s-a dus în Montana ºi a desfiinþat concurenþa.
- Cine era? - Ted Kascyznski.
N-am auzit de el.
- Timmy, cine e Ted Kascyznski? - Teroristul cu plicurile.
La asta mã refeream.
Trebuie sã-i spunem puºtiului pe unde sã o ia.
Poate aduce o contribuþie în lume ºi trebuie sã-l ajutãm.
Sã-l ajutãm e una, sã-l manipulãm e deja altceva.
Sean!
Nu stau acasã noaptea sã-mi întorc mustaþa
ºi mã gândesc mereu ce sã fac sã-i distrug viaþa copilului.
Eu fãceam matematicã avansatã la vârsta de 18 ani.
ªi mi-au luat încã 20 de ani pentru a primi o medalie pentru asta.
Poate cã el nu vrea ce ai vrut tu.
Sunt lucruri mai importante în viaþã decât medaliile.
E ceva prea important, Sean. Aici nu mai e vorba de rivali.
Sã vorbim despre bãiat, Gerry.
Lasã-l un timp sã-ºi dea seama ce vrea cu adevãrat.
Ce teorie minunatã, Sean!
- La tine a mers cu siguranþã. - Aºa e, nenorocitule!
Îmi pare rãu cã am venit aici.
Am venit din politeþe, voiam doar sã te informez.
Mã bucur sã fiu informat.
Bãiatul e acum într-o ºedinþã pe care i-am aranjat-o cu McNeil.
Nu sunt sigur ce vrei sã spui. Þi-am oferit deja un loc de muncã.
Nimeni nu lucreazã fãrã un avans, oameni buni.
Dacã gãsiþi pe cineva dispus sã facã asta,
aveþi binecuvântarea mea.
Dar sunt sigur cã persoana aia
nu vã va reprezenta la fel de bine ca mine.
Îþi oferim 84.000 de dolari pe an, plus asigurãri.
Vreau un avans!
- Vrei sã-þi dãm acum banii? - Nu am zis asta.
Situaþia voastrã s-ar îmbunãtãþi considerabil
dacã eu aº avea 200 de dolari în buzunar.
Nu cred cã am...
- Larry? - Am 73 de dolari.
Accepþi un cec?
Sã vã zic ceva. Sunteþi suspecþi.
Nu ºtiu ce reputaþie aveþi în oraºul ãsta,
dar dupã prostiile pe care le-ai încercat azi,
o sã fiu cu ochii pe tine.
Cât despre afacerea despre care am vorbit,
te rog sã vorbeºti cu avocatul de care þi-am zis.
O zi bunã, domnilor.
Pânã când va veni acea zi, aveþi grijã ce faceþi.
- Cum merge? - Bine.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu.
Lasã-mã sã vãd, ca sã mergem la antrenamentul pentru baseball.
E foarte important pentru mine sã învãþ asta.
În regulã.
- Ce-ar fi sã stãm aici toatã ziua? - Sunt de acord.
În regulã, dle bãgãcios,
dacã te intereseazã atât de mult sã îmi distragi atenþia,
vreau te întreb ceva.
Ai memorie fotograficã?
Nu ºtiu, doar îmi amintesc anumite lucruri.
Cum ºtii numãrul tãu de telefon? ªtii pur ºi simplu.
- Ai studiat chimia organicã? - Puþin.
- Din amuzament? - Da.
"Chimia organicã e foarte amuzantã!" Eºti nebun?
Nimeni nu învaþã din plãcere, nu e necesar pentru cineva ca tine.
Cineva ca mine?
Cineva care îºi împarte timpul
între antrenamentele de baseball ºi baruri.
Nu prea cred cã e ceva necesar.
Aici, la Harvard, sunt oameni foarte deºtepþi
ºi chiar ºi ei trebuie sã înveþe pentru cã e foarte greu.
Dar tu faci asta cu atâta uºurinþã,
încât nu reuºesc sã înþeleg cum îþi funcþioneazã mintea.
- Cânþi la pian? - Vreau sã vorbim despre asta!
- Asta fac. Cânþi la pian? - Da, puþin.
Când cânþi la pian, îl vezi pe Mozart.
Eu vãd "Chopsticks"
Beethoven s-a uitat la pian ºi totul avea sens.
Putea sã cânte, pur ºi simplu.
- Tu cânþi la pian? - Deloc.
De fiecare datã când mã uit la el
vãd niºte game, 3 pedale ºi o cutie de lemn.
Dar Beethoven ºi Mozart au vãzut totul ºi au cântat.
Eu nu pot sã pictez, nu pot sã lovesc puternic o minge
ºi nu ºtiu sã cânt la pian.
Dar poþi sã-mi faci lucrarea pentru chimie organicã
în mai puþin de o orã.
Când e vorba de lucruri din asta, reuºesc sã cânt, pur ºi simplu.
Mai bine de atât nu ºtiu cum sã explic.
Vino-ncoace. Trebuie sã-þi spun ceva.
- Nu e corect! - Ce anume?
Sunt aici de 4 ani ºi abia acum te-am gãsit.
Mãcar m-ai gãsit.
- Dormi? - Da.
Ba nu dormi!
Will, vino cu mine în California.
- De ce? - Vreau sã vii cu mine.
- Eºti sigurã? - Da.
- De unde ºtii? - Nu ºtiu, pur ºi simplu.
- Cum ºtii? - Asta simt.
- E ceva foarte serios. - ªtiu.
Sãptãmâna viitoare am putea sã fim în California,
iar tu ai putea sã-þi dai seama cã nu-þi place ceva la mine
ºi îþi vei dori sã nu fi spus asta,
dar e ceva foarte serios ºi nu-þi poþi luã vorbã înapoi.
Eu voi rãmâne în California
cu cineva care nu vrea sã stea cu mine ºi ar vrea sã-ºi ia vorbã înapoi.
Cum adicã sã-mi iau vorba înapoi? Nu vreau asta.
Vreau doar sã vii cu mine în California.
Nu pot sã vin în California.
De ce nu?
Pentru cã aici am o slujbã ºi pentru cã aici locuiesc.
- Dacã nu mã iubeºti, spune-mi. - Nu am zis cã nu te iubesc.
Atunci de ce nu vii?
- De ce te temi? - De ce mã tem?
De ce nu te temi?
Trãieºti într-o lume sigurã în care nu te provoacã nimeni
ºi nu vrei sã faci nimic altceva pentru cã va trebui sã te schimbi.
Nu-mi vorbi mie despre lumea mea.
Tu nu vrei decât o aventurã cu un tip dintr-o altã clasã socialã.
Apoi te vei duce la Stanford,
te vei cãsãtori cu nenorocitul bogat cu care vor fi de acord pãrinþii tãi,
vei sta cu ceilalþi bogãtaºi ºi le vei spune
cã ºi tu ai avut odatã experienþe cu clase inferioare.
De ce spui asta? De ce eºti atât de obsedat de bani?
Tata a murit când aveam 13 ani ºi i-am moºtenit banii.
Crezi cã nu-mi doresc în fiecare zi când mã trezesc
sã pot sã îi dau înapoi?
I-aº da înapoi într-o clipã pentru mãcar o zi cu el,
dar nu pot, asta e viaþa mea ºi m-am obiºnuit cu ideea,
aºa cã nu da vina pe mine când de fapt þie þi-e fricã.
De ce mi-e fricã?
De mine ºi de faptul cã nu-þi voi întoarce dragostea.
ªtii ceva? ªi mie mi-e fricã, dar mãcar eu vreau sã încerc!
Mãcar eu sunt sincerã cu tine.
- Eu nu sunt sincer cu tine? - Ce zici de cei 12 fraþi?
Nu pleci nicãieri!
Ce vrei sã ºtii? Cã nu am 12 fraþi?
Cã sunt orfan nenorocit? Nu vrei sã ºtii asta!
N-am ºtiut.
Când eram copil îºi stingea þigãrile pe mine.
Asta nu e nicio operaþie, nenorocitul m-a înjunghiat.
- Nu vrei sã auzi toate astea! - Ba da!
Nu-mi spune cã vrei sã auzi toate astea!
- Ba da, vreau sã te ajut! - Sã mã ajuþi? De ce?
Am un semn pe spate pe care scrie "Salveazã-mã"?
Ai impresia cã am nevoie de ajutor?
Nu, vreau sã fiu cu tine doar pentru cã te iubesc.
Nu mai vorbi prostii!
Te iubesc.
Vreau sã-mi spui în faþã cã nu mã iubeºti.
Dacã faci asta, nu te voi mai suna ºi voi ieºi din viaþa ta.
Nu te iubesc.
Majoritatea oamenilor nu au ocazia sã vadã cât de geniali sunt.
Nu gãsesc profesori care sã aibã încredere în ei.
Sunt convinºi de alþii cã sunt proºti. Sper cã apreciezi ceea ce face.
Am vãzut cât de mult îi place sã lucreze cu tine, nu împotriva ta.
Bunã, Will.
- Tom, ne poþi aduce niºte cafea? - Sigur.
Sã vedem.
E corect.
- Vãd cã ai folosit McLoren. - Nu ºtiu cum se numesc.
E imposibil sã fie corect! Va face de râs multe persoane.
- Te-ai gândit cã... - Sunt sigur cã e corect.
De acum încolo putem face asta în biroul lui Sean?
Trebuie sã lipsesc de la muncã pentru a ajunge aici
ºi fac foarte mult timp pe drum.
Sigur cã da.
- Te-ai gândit la posibilitatea... - E corectã. Ia-o acasã.
Ce s-a întâmplat cu ºedinþa de la McNeil?
Nu am putut sã ajung, aveam o întâlnire,
aºa cã l-am trimis pe negociatorul meu.
În timpul tãu liber, fã ce vrei, Will,
dar când îþi aranjez o întâlnire ºi tu nu apari,
eu sunt pus într-o luminã proastã.
- Atunci nu-mi mai aranja întâlniri. - Nu voi mai face asta, le voi anula.
Te voi angaja eu, voiam doar sã vezi ce oportunitãþi sunt.
Nu vreau sã-mi petrec viaþa explicând tot felul de lucruri oamenilor.
Ai putea sã mã apreciezi puþin.
Sã apreciez? ªtii cât de uºor e asta pentru mine?
E ca o glumã!
Îmi pare rãu cã n-o poþi face ºi tu,
pentru cã aºa nu ar trebui sã te vãd cum baþi câmpii ºi nu ºtii nimic.
Atunci ai avea mai mult timp sã te duci sã bei, nu?
Ai dreptate. Cred cã aºa îmi irosesc prea mult timp.
Ai dreptate, Will, eu nu pot dovedi asta.
Tu poþi ºi când e vorba de asta,
sunt doar câþiva oameni în lume care vãd diferenþa dintre noi doi.
Eu sunt unul din ei.
- Îmi pare rãu. - ªi mie.
În cea mai mare parte a timpului îmi doresc sã nu te fi cunoscut.
Atunci aº putea dormi noaptea,
nu ar trebui sã mã plimb ºtiind cã existã o persoanã ca tine.
Nu aº fi nevoit sã mã uit la tine ºi sã vãd cã dai cu piciorul la tot.
Stai, Bill.
Ai auzit?
Morgan!
Dacã iar te uiþi la filme porno în camera mamei mele, te bat!
Ce mai faceþi?
Masturbeazã-te la tine acasã, lasã multã mizerie!
Acasã nu am video.
- Nu în mãnuºa mea! - Nu am folosit mãnuºa.
E mãnuºa mea din liga de juniori.
- Ce vrei sã folosesc? - Care e problema ta?
Þi-ai pune-o cu o mãnuºã de baseball?
Am folosit-o doar sã mã ºterg.
Nu te mai masturba în camera mamei mele!
- Mai ai vreun video în casã? - Eºti trist, amice.
De ce crezi cã ar trebui sã lucrez
pentru agenþia naþionalã de securitate (ANS)?
Vei putea sã lucrezi cu tehnologie de ultimã generaþie,
ai lucra cu aparate pe care nu le-ai putea vedea în altã parte,
pentru cã sunt strict secrete.
Teorii cu ºiruri, matematica haosului ºi algoritmi avansaþi.
Spargeri de coduri?
E unul dintre lucrurile de care ne ocupãm noi.
Asta e tot ce faceþi!
Vã ocupaþi de 80% din strângerea de informaþii secrete.
Sunteþi de 7 ori mai mari decât ClA.
Nu ne place sã ne lãudãm cu asta, Will, dar ai dreptate.
Din punctul meu de vedere, întrebarea nu e
de ce ai lucra pentru ANS ci de ce nu?
De ce nu aº lucra pentru ANS? E grea, dar o sã încerc sã rãspund.
Sã spunem cã cineva îmi pune pe birou un cod
pe care nu l-a putut sparge nimeni altcineva.
Poate voi încerca ºi îl voi sparge.
Eu voi fi mulþumit de mine, cã mi-am fãcut bine treaba,
dar poate codul ãla e locaþia unor rebeli
din Africa sau Orientul Mijlociu ºi odatã ce au informaþiile,
vor bombarda satul în care se ascund rebelii
ºi vor ucide 1.500 de oameni pe care nu i-am cunoscut niciodatã.
Politicienii spun: "Trimiteþi Marinã pentru a securiza zona",
dar lor nu le pasã, nu copilul lor va fi împuºcat acolo.
Aºa cum ei nu au fost în trupele de sol,
sunt deja la Gardã Naþionalã.
Va fi un puºti de aici, din Sud,
care va pleca cu fundul plin de gloanþe.
Apoi se întoarce ºi aflã cã fabrica la care lucra el
s-a mutat în þara de unde tocmai s-a întors,
iar tipul care l-a împuºcat lucreazã pe postul lui,
pentru cã e dispus sã lucreze 15 cenþi pe zi, fãrã sã cearã pauzã.
Apoi îºi dã seama cã singurul motiv pentru care a fost acolo
era sã promoveze un guvern care sã vândã petrolul la preþ bun.
Companiile de petrol de acolo au folosit tot ce au putut
ca sã ridice preþul carburantului ºi sã aibã profituri mai mari,
dar pe prietenul meu nu îl ajutã diferenþa de 2,50 dolari pe 3,8l.
Nu o sã se grãbeascã sã aducã petrolul înapoi,
poate o sã angajeze ºi un cãpitan alcoolic,
cãruia îi place sã bea martini ºi sã facã slalom printre iceberguri.
Loveºte unul, varsã petrolul
ºi ucide viaþa marinã din Atlanticul de Nord.
Amicul meu nu mai lucreazã ºi nu-ºi permite sã conducã,
aºa cã se duce pe jos la interviurile pentru slujbe,
ceea ce va fi groaznic din cauza rãnii de ºrapnel
care i-a provocat hemoroizi.
Moare de foame, pentru cã atunci când se duce la restaurant,
nu au decât peºte cu petrol din Atlanticul de Nord.
De ce nu aº lucra la ei? Aºtept o oferã mai bunã.
În timp ce fac asta, ce-ar fi sã-mi împuºcaþi amicul,
sã-i luaþi slujba, sã i-o daþi duºmanului lui de moarte,
sã ridicaþi preþurile la petrol, sã bombardaþi un sat,
sã ucideþi un pui de focã, fumaþi haºiº
ºi intraþi în Garda Naþionalã?
Aº putea fi ales preºedinte.
- Te simþi singur, Will? - Poftim?
Ai un suflet-pereche?
- Ce vrei sã spui? - Cineva care te provoacã.
Îl am pe Chuckie.
El e un membru al familiei,
s-ar pune în faþa unei maºini pentru tine.
Mã refer la cineva care te deschide ºi îþi atinge sufletul.
- Am... - Pe cine?
- Destule persoane. - Dã-mi nume.
Shakespeare, Nietzsche, Frost, O'Connor, Pope, Locke.
- Minunat. Toþi sunt morþi. - Pentru mine nu.
Nu poþi sã vorbeºti cu ei. Nu le poþi da nimic înapoi, Will.
Nu fãrã sã miroasã a sãruri ºi fãrã un radiator.
Nu la asta mã refer.
Nu vei avea niciodatã o relaþie dacã îþi e fricã sã faci primul pas.
Dacã nu vezi decât lucrurile negative înainte sã se întâmple...
- Îi þii partea profesorului? - Nu mã lua cu prostii din astea.
- Nu voiam sã lucrez acolo! - Nu e vorba de slujbã, nu-mi pasã.
Poþi face orice vrei, nu te poate opri nimic!
Ce îþi place sã faci? Ce vrei?
Sunt oameni care toatã viaþa pun cãrãmizi una lângã alta
doar pentru ca fiii lor sã aibã ºansa pe care o ai tu acum.
- Nu am cerut eu asta. - Te-ai nãscut cu ea! Nu fi laº!
Cum adicã sã fiu laº? De ce nu e bine sã pui cãrãmizi?
Nu e nimic rãu în a construi casa cuiva.
Aºa e, asta a fãcut ºi tatãl meu.
A muncit foarte mult ca eu sã pot sã învãþ.
E o meserie foarte onorabilã.
De ce nu e bine sã repari maºina cuiva?
Cineva poate ajunge la muncã datoritã mie.
E ceva foarte onorabil.
E onorabil ºi sã mergi 40 de minute pentru ca elevii de la facultate
sã aibã podelele curate ºi coºuri de gunoi goale.
- Aºa e. - ªi e foarte onorabil.
Sunt sigur cã din cauza asta ai acceptat acel post, pentru onoare.
Am doar o întrebare. Ai fi putut sã fi om de serviciu oriunde.
De ce te-ai angajat la cel mai renumit colegiu tehnic din lume?
De ce te-ai ascuns ºi ai terminat formule
pe care le ºtiu doar unul sau doi oameni din lume
ºi apoi ai minþit în legãturã cu asta?
Asta nu mi se pare onorabil, Will.
Ce vrei sã faci?
- Vreau sã fiu pãstor. - Serios?
Sã mã mut în Nashua, sã iau un teren, niºte oi ºi sã am grijã de ele.
Atunci poate cã asta ar trebui sã faci.
Poftim?
Dacã vrei sã te masturbezi, fã-o acasã cu un prosop curat.
- Mã dai afarã? - Da, pleacã.
- Nu s-a terminat ºedinþa. - Ba da.
- Nu plec! - Nu rãspunzi, îmi iroseºti timpul.
- Credeam cã suntem prieteni. - Joaca s-a terminat.
De ce mã dai afarã, Sean?
Tu îmi þii predici despre viaþã? Uitã-te la tine, ratatule!
- Pe tine ce te motiveazã? - Faptul cã lucrez cu tine!
- Unde e sufletul tãu pereche? - E moartã.
Exact! Ea moare, iar tu îþi iei jetoanele ºi pleci.
Mãcar eu am jucat.
Ai jucat ºi ai pierdut o mânã importantã.
Unii pierd o mânã mare ºi au curajul sã se reaºeze la masã.
Uitã-te la mine. Ce vrei sã faci?
Nu vorbeºti decât prostii. Ai câte un rãspuns idiot la orice.
Te-am întrebat ceva simplu
ºi nu eºti în stare sã-mi dai un rãspuns sincer.
Asta pentru cã nu ºtii.
Pe curând, pãstorule.
- Du-te naibii! - Tu eºti pãstorul...
Pãstor! Ce nenorocit!
Voiam sã te sun înainte sã pleci.
Am fost la mai multe interviuri,
n-o sã rãmân doar un muncitor în construcþii.
ªtii cã nu m-a interesat niciodatã asta.
Te iubesc.
- Will? - Ai grijã de tine.
La revedere.
Gata, Will. Am terminat.
Sunt în biroul tãu ºi bãiatul nu e aici.
E 17:15. A întârziat o orã ºi 10 minute.
Dacã nu apare, iar eu fac plângere ºi va ajunge direct la închisoare,
nu mã voi considera vinovat.
În regulã.
Mulþumesc.
Ce bunã e!
- Ce-þi mai face doamna? - A plecat.
Unde?
La Facultatea de Medicinã din California.
- Serios? Când? - Acum o sãptãmânã.
Nu e bine.
- Când termini cu întâlnirile alea? - Dupã ce împlinesc 21 de ani.
ªi vor sã-þi facã rost de un loc de muncã?
Da, una în care sã stau într-o camerã
ºi sã fac matematicã pentru urmãtorii 50 de ani.
- Mãcar vei câºtiga mulþi bani. - Voi fi ca un ºobolan de laborator.
E mai bine decât mizeria asta. Mãcar ai cum sã ieºi de aici.
De ce aº vrea sã ies?
Vreau sã trãiesc aici tot restul vieþii mele,
sã fim vecini, sã avem copii
ºi sã-i ducem împreunã la liga de juniori pe terenul Foley.
Eºti cel mai bun prieten al meu, deci nu mã înþelege greºit.
Dacã peste 20 de ani vei mai locui aici,
vei mai veni la mine acasã ca sã ne uitãm la meciuri,
sau vei mai lucra în construcþii, te omor.
Nu e o ameninþare, e un fapt real.
Ce naiba vrei sã spui?
Tu ai ceva ce nu are niciunul din noi.
De ce îmi datorez mereu mie însumi sã fac una sau alta?
Du-te naibii! Nu-þi datorezi nimic. Îmi datorezi mie asta.
Mâine mã voi trezi ºi voi avea 50 de ani.
Eu voi face tot asta ºi nu mã deranjeazã.
Tu stai pe un bilet câºtigãtor de la loterie
ºi eºti prea laº ca sã iei banii ºi asta e o prostie.
Aº face orice sã am ce ai tu, la fel ca oricare dintre tipii ãºtia.
Dacã peste 20 de ani vei fi aici ºi îþi vei irosi în continuare timpul
ar fi o insultã pentru noi toþi.
Nu ai de unde sã ºtii asta.
- Serios? - Da!
Sã-þi spun eu ce ºtiu!
Vin în fiecare zi la tine acasã sã te iau de acolo.
Ieºim, bem câte ceva, râdem puþin ºi e minunat.
ªtii care e cea mai bunã parte a zilei mele?
Cele 10 secunde de când trag maºina pânã când ajung la uºa ta.
Mã gândesc cã poate ajung,
o sã bat la uºa ta iar tu nu vei mai fi acolo.
Cã nu-mi vei spune adio, cã vei pleca pur ºi simplu.
Nu ºtiu mare lucru, dar de asta sunt sigur.
Sean, e un dezastru!
L-am adus la tine sã mã ajuþi cu el, nu sã îl goneºti.
ªtiu ce fac.
Nu mã intereseazã dacã ai o relaþie specialã cu el,
sau dacã râdeþi pe seama mea,
dar nu-mi distruge eforturile pe care le fac pentru Will.
- Poftim? - Bãiatul e într-o situaþie fragilã.
Înþeleg cã e foarte sensibil, are probleme.
Ce probleme?
Îi e mai bine ca om de serviciu sau la închisoare?
Îi e mai bine dacã stã cu gorilele lui tâmpite?
De ce crezi cã face asta? Te-ai gândit vreodatã?
Poate sã facã faþa problemelor ºi muncii.
Cu siguranþã a reuºit sã-þi facã ºi þie faþã.
Ascultã-mã! De ce se ascunde? De ce nu are încredere în nimeni?
A fost abandonat de cei care trebuiau sã-l iubeascã.
Nu-mi spune prostiile astea demne de Freud.
De ce stã cu "gorilele alea tâmpite"?
Pentru cã oricare dintre ele te-ar lovi cu o bâtã în cap
dacã el le-ar cere asta.
- Asta e loialitatea. - Ce emoþionant!
ªi cui "face faþã"?
Goneºte oamenii de lângã el înainte sã aibã ocazia sã fie pãrãsit.
E un mecanism de apãrare.
A fost singur 20 de ani din cauza asta.
Dacã îl respingi ºi tu, se va întâmpla din nou,
nu voi permite sã i se întâmple asta.
Nu face asta, Sean.
Nu-i inocula ideea cã e în regulã dacã renunþã ºi devine un ratat.
Nu e bine sã facã asta!
Dacã eºti supãrat pe mine
pentru cã am succesul pe care l-ai putea avea tu...
- Nu sunt supãrat pe tine. - Ba da, mã urãºti!
N-o sã-mi cer scuze pentru cã am avut succes.
Eºti furios cã am fãcut ce ai fi putut face tu,
dar întreabã-te dacã vrei cã Will sã se simtã ca tine,
ca un ratat.
Nenorocit arogat, de-asta nu vin la reuniunile alea idioate!
Nu suport sã-þi vãd privirea din ochi, aproape jenatã.
Tu crezi cã sunt un ratat.
Eu ºtiu cine sunt ºi sunt mândru de ce fac.
A fost o alegere raþionalã, nu am dat-o în barã!
Tu ºi colegii tãi credeþi cã merit sã fiu compãtimit.
Tu ºi colegii tãi de înaltã speþã care vã doriþi tot felul de premii.
De ce încã te mai temi de eºec?
Dacã e vorba de medalia mea mã duc acasã ºi þi-o aduc.
Bagã-þi naibii medalia în fund! Nu mã intereseazã!
Eu te cunosc dinainte sã fii un zeu al matematicii,
când erai plin de coºuri, îþi era dor de casã
ºi nu ºtiai nici unde sã urinezi.
Erai mai deºtept ca mine ºi e la fel ºi acum.
Nu da vina pe mine pentru cum a ajuns viaþa ta.
Nu fac asta! Nu e vorba de tine, idiot matematic ce eºti!
E vorba de bãiat.
E un bãiat bun ºi n-o sã te las sã-l nenoroceºti,
aºa cum încerci sã o faci cu mine acum.
N-o sã te las sã-l faci sã se simtã ca un ratat.
- Nu va fi un ratat! - Dacã îl forþezi...
Eu sunt acolo unde sunt azi pentru cã am fost forþat
ºi am învãþat sã mã forþez singur.
Nu e ca tine, înþelegi asta?
Pot sã vin mai târziu.
Nu e nevoie, intrã. Eu mã pregãteam sã plec.
Cearta dintre noi e foarte veche, nu are legãturã cu tine.
- Ce e ãla? - Dosarul tãu.
L-am trimis judecãtorului o evaluare.
Nu m-ai picat, nu?
Ce scrie?
- Vrei sã-l citeºti? - De ce?
Ai mai vãzut aºa ceva?
Am fost psiholog 20 de ani, am vãzut niºte lucruri groaznice.
Mã întrebam dacã ai experienþã legatã de asta.
Personalã? Da.
Nu e o experienþã prea bunã.
Tata era alcoolic. Era un beþiv notoriu.
Venea acasã mort de beat ºi voia sã batã pe cineva.
Îl provocam eu,
ca sã nu se ia de mama sau de frãþiorul meu mai mic.
Era interesant când îºi punea inelele.
La mine punea pe masã cheia francezã, un bãþ ºi o curea
ºi îmi zicea sã aleg.
- Eu aº fi ales cureaua. - Eu alegeam cheia francezã.
- De ce cheia francezã? - Ca sã-l enervez.
- E vorba de tatãl tãu adoptiv? - Da.
Scrie ºi cã "Will are o problemã de ataºament"
ºi toate celelalte?
"Teamã de abandon"? De-asta m-am despãrþit de Skylar?
- Nu ºtiam cã v-aþi despãrþit. - Am fãcut-o.
- Vrei sã vorbim despre asta? - Nu.
Nu ºtiu mare lucru, dar vezi ãsta?
Toate prostiile astea nu sunt din vina ta.
ªtiu.
Uitã-te la mine, fiule. Nu e vina ta.
ªtiu.
Nu e vina ta.
ªtiu.
- Ba nu ºtii! Nu e vina ta. - ªtiu.
- Nu e vina ta. - În regulã.
Nu e vina ta.
- Nu îþi bate joc de mine! - Nu e vina ta.
Nu îþi bate ºi tu joc de mine, Sean!
Nu e vina ta.
Îmi pare rãu.
Dã-i naibii.
Vã pot ajuta cu ceva?
Sunt Will Hunting, am venit în legãturã cu o slujbã.
Vã rog sã luaþi loc.
- Pe care ai acceptat-o? - Pe cea de la McNeil.
E una din cele pe care mi le-a aranjat profesorul.
Încã nu i-am zis,
dar am fost acolo ºi am vorbit cu noul meu ºef.
Pãrea sã fie un tip de treabã.
- Asta vrei? - Cred cã da.
Felicitãri!
Mulþumesc.
A expirat timpul.
Asta e tot? Am terminat?
Da, asta e tot. Ai terminat. Eºti un om liber.
- Voiam doar sã-þi spun cã... - Cu plãcere, Will.
- Sper sã pãstrãm legãtura. - ªi eu.
O sã cãlãtoresc mult, dar am un robot telefonic la facultate
ºi o sã-mi ascult mesajele.
Sunã aici ºi o sã te contactez eu.
M-am gândit cã ar trebui sã mizez ce bani mi-au rãmas
ºi sã vãd ce pot obþine.
Fã ceea ce simþi ºi totul va fi bine.
- Mulþumesc, Sean. - Eu îþi mulþumesc, Will.
Asta înseamnã cã am încãlcat relaþia doctor-pacient?
Doar dacã îmi pui mâna pe fund.
- Ai grijã. - ªi tu.
Mult noroc, fiule.
Douã beri!
Aþi fost?
A trebuit sã-l conving sã nu facã asta.
- De ce nu l-ai þinut? - E foarte hotãrât sã facã asta.
Oamenii încearcã sãptãmânal sã îl învingã, n-o sã renunþe acum.
Ce vorbiþi despre mine?
Vorbeam cu tine? Nu e treaba ta!
- Adu-mi o bere. - Am cerut douã beri.
- Nenorocitule! - Ce vrei, prostule?
La mulþi ani. Credeai cã am uitat?
Cine e primul?
- Iatã cadoul tãu. - Poftim?
Pentru noua ta slujbã trebuie sã ajungi la Cambridge
ºi doar nu vrei sã te duc eu în fiecare zi!
Morgan a vrut sã-þi luãm un abonament de autobuz.
Nu am zis asta!
Acum ai 21 de ani.
Ai voie sã bei conform legii,
deci cel mai bun lucru pentru tine e o maºinã.
Îþi place?
E cea mai urâtã maºinã pe care am vãzut-o vreodatã!
- Fii serios! - Cum aþi fãcut asta?
Eu ºi Bill am fãcut-o din bucãþi iar Morgan a cerºit pe la colþuri.
Am am avut unealtã cu care am fãcut caroseria.
Aþi fãcut o treabã minunatã.
Morgan m-a înnebunit de 2 ani sã-i fac rost de un loc de muncã,
nu am avut de ales.
Þi-ai gãsit un loc de muncã?
Aveam unul, acum am fost concediat.
Ce fãceai? Tundeai gazonul?
- E unul cu 6 cilindri. - Eu ºi Billy am refãcut motorul.
E o maºinã bunã ºi are motor bun.
- La mulþi ani, Will! - La mulþi ani, amice.
- Bunã. - Intrã.
- Sean, eu... - ªi eu, Gerry.
Perfect.
Am auzit cã iei o pauzã.
Da, vreau sã cãlãtoresc puþin. Poate o sã ºi scriu.
- Unde te duci? - India, China ºi Baltimore.
ªtii când te întorci?
Acum 2 zile am primit un fluturaº,
cum cã promoþia din '72 se reuneºte în 6 luni.
Am primit ºi eu unul.
Dacã vii, îþi fac cinste cu ceva de bãut.
Bãuturile sunt gratis la reuniunile astea.
ªtiu, Gerry. Eram ironic.
- Vrei sã bem ceva acum? - Bunã idee.
Fac eu cinste.
Am un bilet de loterie câºtigãtor.
Ãsta e biletul meu spre paradis.
ªtii ce ºanse ai sã câºtigi la loterie?
- 4 la 1? - 30.000.000 la 1.
Deci mai am o ºansã.
Da, cam ºansa pe care o ai sã te loveascã aici un fulger.
E o posibilitate, Gerry. 32 de milioane!
Nu e aici.
"Sean, dacã sunã profesorul în legãturã cu slujba aia,
spune-l cã îmi pare rãu, trebuia sã stau cu o fatã."
"Will."
Nenorocitul! Mi-a furat replica.
ROMANIAN