RETAIL RIP: jeem
Vi er lei av å se skuespillere gi oss falske følelser.
Vi orker ikke mer spesialeffekter.
Selv om den verden han bor i på en måte er falsk, -
- så er Truman selv langt fra falsk.
Ingen manuskripter eller kort.
Det er ikke Shakespeare, men det er ekte. Det er et liv.
Jeg klarer det ikke. Dere må fortsette uten meg.
Aldri i livet. Du skal opp på toppen av det fjellet, selv med brukne bein.
Mange seere finner trøst i ham om natten.
Du er sinnssyk.
For meg er det ingen forskjell på privatliv og offentlig liv.
Mitt liv er Truman Show. Det er en livsstil, et edelt liv.
Det er... et velsignet liv.
Ja, jeg vet det. Ok, men lov meg én ting...
Hvis jeg dør før vi når toppen, må dere bruke meg som mat.
Æsj!
Alt er ekte. Ikke noe av det man ser, er falskt.
Det er bare kontrollert.
Spis meg, for pokker. Det er en ordre.
Ja vel, men bare valkene dine. Har jeg valker?
- Truman! Du kommer for sent! - Ok!
God morgen.
I tilfelle jeg ikke ser dere... God dag, god kveld og god natt.
- Morn, Truman. - Morn, Spencer... Ned, Pluto!
- Han biter ikke. - Nei, jeg vet det. Det er bare meg.
Kom, Pluto!
Hva i...
Siste nytt: Et fly begynte å miste deler -
- da det fløy over Seahaven i dag. Heldigvis ble ingen skadd.
Men hvordan står det til i dag?
- Vil du ut og fly i dag? - Nei takk!
Her er klassiske Clive, så glem farene ved å fly.
Len deg tilbake og slapp av til musikken.
"Hund for alle", takk.
En avis, Earl.
Og et av disse til kona. Hun elsker moteblader.
- Var det alt, Truman? - Det var hele sulamitten.
- Hank. - Morn, Truman.
- God morgen, Truman. - Nydelig dag, ikke sant?
- Alltid. - Og hvordan går det med kona?
- Bare bra. Og deres? - Bare bra.
- Hyggelig å prate med deg. - I like måte.
Tenk over den polisen. To for én. Dobbeltgjenger-tilbud.
Hei, gutter. Stig på.
- Vær så god. - Du først. Det haster ikke for meg.
Hallo? Jeg skal ha et nummer på Fiji, takk.
VERDENS BESTE STED Å BO
Beklager, hvis han er i koma, kan han ikke forsikres.
Ja, Fiji...
Har du en Lauren Garland oppført?
Ikke det? Ok...
Hva med Sylvia Garland?
Ingenting?
Ok, takk.
Du skal avslutte et salg i Wells Park for meg.
Wells Park? På Harbor Island?
- Vet du om en annen? - Jeg kan ikke. Jeg har en avtale.
Tannlegen, eller... ja.
Du mister mer enn tennene dine hvis du ikke oppfyller kvoten din.
Det kommer nedskjæringer. Du trenger dette salget.
Det er bare en halvtimes tur over bukta. Du har godt av litt sjøluft.
Takk skal du ha.
Hei. Så ferja er her fortsatt? Jeg var redd jeg kom for sent.
- Enkel eller retur? - Retur.
Vær så god.
- Trenger du hjelp? - Nei, bare kjør. Jeg klarer meg.
Hei, elskling.
Se hva jeg fikk gratis ved kassa. En "Kokkens venn".
Rivjern, rasp og skreller i én. Slipefri og tåler oppvaskmaskin.
Jøss... Helt utrolig.
Truman...
Du har glemt en flik.
Det kaller jeg en øl.
- Jeg tenker på å komme meg vekk. - Vekk fra hva?
Vekk fra jobben, vekk fra Seahaven, vekk fra denne øya.
Hva er i veien med jobben din? Du har jo en skrivebordsjobb.
Jeg misunner deg.
Du bør prøve å fylle opp automater. Det er spennende, kan du tro.
Blir du aldri rastløs?
- Hvor skulle man dra? - Fiji.
Hvor i all verden er det? Nede ved Florida?
Se her... Her er vi.
Og hele veien rundt... ligger Fiji.
Drar man lenger vekk enn det, kommer man tilbake igjen.
Det fins fortsatt øyer i Fiji hvor ingen mennesker har vært før.
Så når vil du reise?
Det er ikke så enkelt. Det krever penger, planlegging...
- Man kan ikke bare dra sin kos. - Akkurat.
Jeg skal nok gjøre det. Stol på det. Snart er det bonus-tid.
- Skal vi ta en drink? - Jeg kan ikke i kveld.
De skyene ser skumle ut. Vi snur.
Nei, pappa, ikke ennå. Bare litt lenger ut. Vær så snill.
Ja vel.
Pappa!
Du er gjennomvåt. Hvor har du vært?
Vi kan skrape sammen 8000. For det kan vi reise rundt i verden i ett år.
Og kaste bort alt det vi har spart opp i fem år?
- Du høres ut som en tenåring. - Jeg føler meg som en tenåring.
Vi har lån på huset, avdrag på bilen...
- Skal vi bare dra fra ansvaret vårt? - Det blir et eventyr.
Jeg trodde vi skulle ha barn. Er ikke det eventyr nok?
Det kan vente. Jeg vil reise bort. Se verden, gå på oppdagelse.
Du vil være oppdagelsesreisende...
Det går over. Vi tenker alle slik av og til.
La oss få deg ut av de våte klærne og i seng.
Man ser aldri noe. De snur alltid kameraet bort, spiller musikk...
Vinden blåser, gardinene flagrer og man ser ingenting.
"Hund for alle", takk.
Takk.
En avis, Earl.
Jeg kan like godt ta et av disse også.
- Til kona. - Hun må ha dem.
- Var det alt, Truman? - Det var rubbel og bit.
Pappa?
Hva gjør dere? Hei!
Unna! Stopp dem!
Stopp dem!
Lukk opp døren! Stopp bussen!
Stopp!
Stopp bussen!
Det høres slett ikke sinnssykt ut. Jeg ser ham ti ganger i uken.
Forleden holdt jeg på å omfavne en vilt fremmed.
Det var pappa. Jeg sverger. Kledd som en uteligger. Det var rart...
En mann og en dame med hund tvang ham med på en buss.
Det er på tide de rydder opp i byen før vi blir som resten av landet.
Pappas lik ble jo aldri funnet...
Var det ikke ham, må det ha vært tvillingbroren. Hadde pappa en bror?
Du vet utmerket godt at faren din var enebarn, -
- akkurat som deg.
Skatten min... Du er bare lei for det som skjedde.
Dere seilte rett ut i den stormen...
Men jeg har aldri klandret deg. Og jeg klandrer deg ikke nå heller.
Truman?
- Hva driver du med her nede? - Fikser gressklipperen.
- Jeg så faren min i dag. - Jeg vet det.
Moren din ringte.
- Du må ikke gjøre henne så opprørt. - Ville du noe?
- Jeg har lagd makaroni. - Jeg er ikke sulten.
Du burde kaste den gressklipperen.
Kjøp deg en ny Elk Rotary.
- Hva gjør han? - De klarte ikke å fjerne minnene.
Minnene om hvem?
Unnskyld... Hei. Beklager at jeg falt på deg.
Jeg har vært så klønete i hele dag.
Jeg har visst forstuet ankelen.
Jeg er lei for at jeg falt på deg. Jeg heter Meryl.
- Hei, jeg heter Truman. - Hyggelig å treffe deg.
- Truman, har du pugget nok? - Nei, jeg må lære det utenat.
- Kom, så tar vi en kald pils. - Du må skrive av meg, så pass deg.
Du er flinkere enn meg. Vi ses.
Vi ses, taper.
Hei.
- Konnichiwa. - Hva?
- Du har japansk? - Å... ja.
Lauren, ikke sant? Det står på...
Lauren, ja.
- Jeg heter Truman Burbank. - Ja, jeg vet det.
- Jeg får ikke snakke med deg. - Ikke det?
Det skjønner jeg godt. Jeg er en farlig type.
- Beklager, det er ikke opp til meg. - Man må jo være forsiktig.
- Har du en kjæreste? - Nei...
Er det på grunn av Meryl? Vi er ikke... vi er bare venner.
- Det er ikke det. - Er det meg? Er jeg ikke typen din?
Nei.
HVORDAN VIL DET ENDE?
Det lurer jeg også på.
Kunne du tenke deg å gå ut en gang og spise pizza eller noe?
Hva med fredag? Lørdag? Søndag, mandag, tirsdag?
NÅ
- Vi har eksamen i morgen. - Jeg vet det.
Går vi ikke nå, vil det aldri skje. Forstår du det?
Så hva vil du gjøre?
Hold hendene innenfor vogna!
Dette er mitt yndlings-pizzasted. Tony, en stor med ekstra plankton!
Vi har liten tid. De kan komme når som helst.
- Jeg får ikke snakke med deg. - Så ikke snakk.
Nå kommer de.
Hør på meg, Truman.
Alle vet om alt du gjør. Alle spiller bare skuespill.
- Lauren, jeg forstår ikke... - Jeg heter ikke Lauren, men Sylvia.
- Lauren, skatten min, ikke nå igjen. - Hvem er du?
- Jeg er faren hennes! - Jeg har aldri sett ham før.
Ikke hør på ham, Truman. Alt jeg har sagt, er sant.
Dette er falskt. Bare for din skyld. Himmelen og havet er kulisser.
Ikke hør på ham! Han vil lyve for deg!
- Hva er det som skjer her? - Hun er schizofren. Vi prøvde alt.
Hypnose, sjokkterapi... Slapp av, du er ikke den første.
- Hun tar alle guttene med hit. - Han lyver, Truman!
- Kom deg vekk herfra. Finn meg. - Vi ses jo på skolen.
- Vi skal flytte til Fiji. - Fiji?
Sylvia!
- Hvorfor dro han ikke til Fiji? - Moren hans ble alvorlig syk.
Han kunne ikke reise fra henne. Han er altfor snill.
Tenk at han giftet seg med Meryl.
- Vi har jo det der på video. - Kan jeg få låne det?
HVORDAN VIL DET ENDE?
Nesten, men ikke helt.
Nok en nydelig dag i paradis, men ikke glem bilbeltet.
Husk, en god sjåfør...
Vent på klarsignal. Avvent, 1.
Klar til opptak.
Han kjører vestover på Stewart. Statister, gjør klar.
Han er der om ca. 90 sekunder.
Han svinger inn på Lancaster Square...
Herregud! Noe er galt. Skift frekvens.
Vi fikk visst inn politiradioen. Slikt er irriterende.
Her er klassiske Clive, og vi har mye god musikk til dere.
Men husk bilbeltet. En god sjåfør er en trygg sjåfør.
RAZZIA MOT HJEMLØSE
- Kan jeg hjelpe deg? - Ja, jeg har en avtale hos Gable.
Umulig...
Hva skjer...? Fortell meg hva som skjer.
- Vi bygger om. - Tull. Hvem er de menneskene?
Fortell meg hva som skjer, ellers melder jeg dere!
- Marlon! - Hva gjør du her, Truman?
Jeg må snakke med deg. Jeg er på sporet av noe stort.
- Du ser elendig ut. - Jeg tror jeg er innblandet i noe.
Jeg kan ikke forklare det, men det er noe muffens her.
Folk i heisen... det var ingen vegg. Jeg tittet ut, og det var folk der.
I morges fulgte de meg på radioen og snakket om alt jeg gjorde.
- Du og den fantasien din... - Jeg tror det har med far å gjøre.
Jeg tror han er i live. Jeg forteller alt senere. Jeg blir skygget.
Av hvem?
Det er vanskelig å si. De ser ut som vanlige mennesker.
- Hva med de to? - Jeg vet ikke. Kanskje.
Når jeg er uforutsigelig kan de ikke...
Skjedde det noe? Der ser du. Vi må vekk herfra.
- Kom igjen. - Jeg kan ikke bare gå...
- Vi kommer til å få sparken. - Ok, gjerne for meg!
Jeg er med på alt.
Du har jo bare bursdag én gang i året.
Kanskje det er en plan for meg.
Har du noensinne tenkt på at livet ditt kan ha en bestemt mening?
Nei.
Du hadde sommerjobb hos Kaiser. Hvor langt kom du vekk fra øya?
Jeg var overalt. Men jeg fant aldri et sted som dette.
Se på den solnedgangen. Den er perfekt.
Det er Herrens verk. Litt av en pensel han har.
Ja...
Mellom oss, så reiser jeg bort for en stund.
- Virkelig? - Ja.
Min lille engel.
Min lille klovn.
Og gulrot-topp. Det er de beste bildene.
- Skal vi kjøre deg hjem, mamma? - Her er vi ved Mount Rushmore.
Husker du det, Truman? Litt av en biltur. Du sov hele veien.
- Det ser så lite ut. - Det gjør det bestandig.
Se, Truman. Vår lykkeligste dag.
Se!
- Jean, Jodie, Joanne... - Er hun ikke nydelig, Truman?
Det er hun fortsatt. Og det er god plass til barnebilder.
Jeg vil så gjerne ha et barnebarn før jeg går bort.
Jeg kjører deg hjem, Angela. Bare bli sittende og se på tv, du.
Dessuten har vi ting å snakke om. En viss persons bursdag.
Ja vel, ja.
Mer "Lucy" samme tid i morgen, men nå er det tid for "Klassikere".
I kveld viser vi den høyt elskede "Vis meg veien hjem".
En ode til småby-livet, -
- hvor vi lærer at man ikke må reise bort for å oppdage verden, -
- og at den som har venner, aldri er fattig.
Gjennom latter og kjærlighet, smerte og sorg, -
- følger vi Abbott-familiens prøvelser.
Se Ronald Brierlys rørende tolkning av rollen som onkel Buddy.
Og scenen med kirsebærskålen vil få deg til å sprekke av latter.
Det blir tårer også, når David og Jennifer gjenforenes.
Nå til Abbott-familien i landsbyen Camden.
Takk, skatt.
Jeg må snakke med deg. Utenfor.
- Gjerne, men jeg er sent ute. - Hva er det som haster slik?
En operasjon. Det var en fryktelig heisulykke i byen i går.
Kabelen bare knakk og heisen styrtet ti etasjer ned.
Det var like ved kontoret ditt. Tenk om du hadde stått i den.
Huff... Vi skal amputere beinet på en jente som var i heisen.
Hun er så ung. Veldig trist. Ønsk meg lykke til.
Jeg krysser fingrene for deg.
Unnskyld... kan jeg hjelpe deg?
Jeg må snakke med min kone. Det er veldig viktig.
Beklager, hun gjør seg klar til en operasjon.
- Greit. Kan du gi henne en beskjed? - Jeg skal prøve.
Si jeg er reist til Fiji. Jeg ringer når jeg kommer frem.
- Til Fiji? - Akkurat.
- Det skal jeg si. - Tusen takk.
- Beklager. - Alt i orden.
Jeg skal hjelpe deg.
Han er her.
Skalpell.
Jeg legger nå første snitt...
... like over høyre kne.
- Nydelig arbeid. - Det der er fæle greier...
Nydelig... aldeles nydelig.
Jeg lar noen andre rydde opp her.
DET KAN SKJE MED DEG OGSÅ!
- Beklager ventetiden. - Alt i orden.
- Hva kan jeg hjelpe med? - Jeg vil ha en billett til Fiji.
- Når vil du reise? - I dag.
Beklager, det er ikke plass før om tidligst en måned.
- En måned? - Det er høysesong.
- Vil du bestille billett? - Glem det. Jeg finner på noe annet.
Siste utkall til Chicago! Ta plass!
Takk.
Chicago, her kommer jeg!
Hei.
Hallo...
- Mamma, er ikke det han... - Hysj! Sett deg ordentlig.
Alle ut. Vi har et problem.
Jeg er lei for det.
- Var ikke faren hans fra Chicago? - Nei, nei, faren var fra Des Moines.
Så hvorfor vil han til Chicago?
Han må få snakket ut med Meryl.
Truman?
- Er alt i orden, elskling? - Sett deg inn.
- Truman... - Se.
Hva da?
Jeg vedder på at vi snart får se en dame på rød sykkel, -
- etterfulgt av en mann med blomster og en Boble med bulk i skjermen.
- Ærlig talt, Truman... - Se!
Damen...
... blomster...
... og...
- Dette er tåpelig. - Der er den! Der er Bobla!
Og hvordan visste jeg det? De går i sirkel. De går rundt kvartalet, -
- kommer tilbake og går rundt igjen. De går rundt og rundt og rundt...
- Rita og Marlon kommer på søndag. - Jeg er ikke her på søndag.
- Minn meg på at vi må ha mer kull. - Hører du etter hva jeg sier?
Du er opprørt fordi du vil til Fiji, ikke sant?
Ok. Så dra.
Jeg synes du skal spare opp i et par måneder, og så reise.
Fornøyd?
La oss dra nå. Jeg er klar.
Den som kommer først til mølla, får malt først. Ikke sant?
Truman, hva gjør du?
- Truman! - Hvor skal vi kjøre, mon tro?
- Hvor skal vi? - Aner ikke. Jeg er spontan.
Hjelp! Jeg er spontan!
Glem Fiji. Vi kan jo ikke kjøre dit.
- Hva med Atlantic City? - Du liker jo ikke å spille.
Du har helt rett.
Men jeg aldri har vært der. Det er jo derfor folk reiser steder.
- Truman, jeg er kvalm. - Jeg også!
Blokkert i alle retninger. Nydelig synkronisert, ikke sant?
- Gir du meg skylden for køen? - Burde jeg gjøre det?
Truman... La oss dra hjem.
Du har rett. Her kan vi stå i timevis.
Det kan være slik hele veien til Atlantic City. Vi snur.
Unnskyld. Jeg vet ikke hva som gikk av meg.
- Kan du sette ned farten litt? - Ja, det kan jeg.
- Truman, vi skal inn her! - Jeg har ombestemt meg.
Hva med New Orleans? Mardi Gras!
Se, Meryl. Samme vei, ingen biler.
- Det er trolldom. - Sett meg av! Du er syk i hodet!
- Du får ødelegge deg selv alene. - Jeg vil ha selskap.
Å, Truman...
Du visste at dette ville skje. Du vet at du ikke kan kjøre over vann.
- La oss dra hjem hvor du er trygg. - Gi meg hånden din...
Du styrer.
Dette er ulovlig, Truman! Hjelp!
- Vær så snill...! - Du klarer det!
Vi klarte det! Vi er over brua... Vi er over brua...
Vi klarte det!
SKOGBRANNFARE
- Så du ikke skiltet? - De overdriver. Det går bra.
Er det også en overdrivelse?
Vi brenner, vi brenner...!
Slapp av, det er bare røyk. Går det bra?
- Skal vi gjøre det en gang til? - Nei!
Stopp, Truman!
Hvordan skaffer vi penger når vi kommer til New Orleans?
Jeg har med bankkortet mitt.
Skal vi bare leve av oppsparingen vår?
Jeg må ringe din mor når vi kommer fram. Hun vil være så bekymret.
Hva nå?
ATOMKRAFTVERK
Det må være et utslipp.
- Vi har et utslipp her. - Kan vi kjøre rundt?
- Nei, hele området blir evakuert. - Vel, takk for hjelpen.
Ingen årsak, Truman.
Truman...
Truman... Kom tilbake!
Stopp ham!
Unna!
Tusen takk for hjelpen.
- Skjer det igjen, sikter vi ham. - Jeg forstår.
Takk igjen.
La meg skaffe deg hjelp, Truman. Du er ikke frisk.
Hvorfor vil du ha barn med meg?
- Du kan jo ikke fordra meg. - Det er ikke sant.
La meg lage en kopp Mococoa.
Inneholder kun naturlige kakaobønner fra Nicaragua.
Hva i helvete snakker du om? Hvem snakker du til?
Jeg har smakt andre kakaoer, og dette er den beste.
Hva har det med noe å gjøre? Fortell meg hva som skjer!
- Du har et nervøst sammenbrudd. - Du er med på dette, ikke sant?
- Truman... - Meryl!
- Du skremmer meg! - I like måte.
Hva vil du gjøre? Rive, raspe eller skrelle meg?
- Mulighetene er uendelige! - Gjør noe!
Hva...? Hva sa du?
- Hvem snakker du til? - Ingen. Jeg sa ikke noe.
- Du sa: "Gjør noe." - Nei. Jeg snakket ikke til noen.
- Fortell meg det! - Jeg vet ingenting! Hold opp!
- Ikke rør deg! - Truman?
- Truman... - Gudskjelov!
Jeg kan ikke arbeide under slike forhold!
Det er uprofesjonelt!
Det ordner seg. Det går nok bra.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro, Marlon.
Kanskje jeg holder på å gå fra forstanden.
Det er som om hele verden dreier rundt meg.
Det er mye verden for én mann.
Det er nok bare ønsketenking. Du ønsker at du hadde blitt til noe.
Alle fantaserer om å være med i et talkshow. Alle ønsker å bli noe.
Dette er annerledes. Det virker som om alle er med på det.
Vi har vært bestevenner siden vi var sju år.
Vi kom gjennom skolen bare fordi vi skrev av hverandres prøver.
De var identiske. Men å vite det ga meg en trygghet.
For uansett svaret, så svarte vi rett eller galt sammen.
Husker du da vi overnattet i teltet ditt fordi du ville leke Nordpolen?
Jeg fikk lungebetennelse.
- Husker du det? - Du var ikke på skolen i en måned.
Du er som en bror for meg, Truman.
Jeg vet at alt ikke er gått akkurat slik vi drømte om en gang.
Jeg kjenner følelsen av at livet farer forbi.
Man vil ikke tro det, så man leter etter svar andre steder.
"Men saken er at jeg ville kastet meg ut foran en bil for din skyld."
Men saken er at jeg ville kastet meg ut foran en bil for din skyld.
"Og det siste jeg ville gjøre, er å lyve for deg."
Og det siste jeg ville gjøre... er å lyve for deg.
Tenk deg om, Truman. Hvis alle er med på det, -
- må jeg også være med på det.
Jeg er ikke med på det, Truman, for det er ikke noe "det".
- Men du hadde rett i én ting. - Hva da?
Det som startet alt dette...
Ja. Jeg har funnet ham, Truman. Det var derfor jeg kom i kveld.
Han har nok litt av en historie å fortelle.
Gå til ham.
Mindre tåke.
Gjør klar, krankamera. Krankamera.
Knappkamera 3.
Jeg ga aldri opp håpet.
Ut... Kamera 8.
Gutten min.
- Nærbilde? - Nei, nei...
Musikk opp.
Nå!
Alle de tapte årene. Jeg skal nok gjøre det godt igjen.
Jeg sverger.
Pappa.
Bravo!
- Stille. Konsentrer dere. - Det er bra tv!
- Genialt, Christof! - Det knuste hjertet mitt.
Godt gjort, alle sammen.
1, 7 milliarder var til stede ved fødselen hans.
220 land fulgte hans første skritt.
Verden sto stille ved det stjålne kysset.
Og teknologien vokste i takt med ham.
Et heltliv filmet med et nett av skjulte kameraer -
- og sendt direkte og uklippet 24 timer i døgnet, 7 dager i uken -
- til seere over hele verden.
Sendt fra øya Seahaven, -
- som er bygget i tidenes største studio.
Det ene av to byggverk som er synlig fra rommet.
Nå i sitt 30. suksessrike år, her er Truman Show!
For en uke! Jeg satt som på nåler hele tiden.
God kveld, jeg er Mike Michaelson. Og velkommen til Tru-Talk, -
- hvor vi tar opp temaer i serien. Men i kveld har vi noe helt særlig.
Et eksklusivt intervju med seriens opphavsmann og skaper.
Vi setter direkte over til Månerommet på 221. etasje i OmniCam-ekosfæren.
Her finner vi verdens største televisjonær, -
- arkitekten av verdenen i verden, øya Seahaven... Christof.
Først vil jeg takke deg for at du tar deg tid til oss.
Vi vet hvor opptatt du er og hvor hardt du verner om privatlivet.
- Det er en stor ære. - Bare hyggelig.
De siste dramatiske hendelsene er jo utløst av Trumans far, Kirk, -
- og hans forsøk på å infiltrere serien.
Men det er ikke første gang noen utenfra har prøvd å nå Truman.
- Nei, det har vært nære på. - Truman! Det er tv!
Jeg klarte det!
Men intet kan sammenlignes med denne siste episoden.
- Mannen har jo vært på rollelisten. - Han var attpåtil død.
Å skrive Kirk inn igjen var en genistrek.
Kirk startet krisen i Trumans liv, og bare han kunne avslutte den.
Truman! Nei!
- Du får ikke gå der! - Hvorfor ikke?
Det er farlig. Du må kjenne dine begrensninger, Truman.
La oss minne seerne om hvorfor faren ble skrevet ut.
Vi var nødt til å finne på måter å holde Truman på øya på.
Jeg vil bli oppdagelsesreisende, som Magellan.
Du er for sent ute. Det er ikke mer å oppdage.
- Så fant jeg på Kirks druknedød. - Slik fikk Truman vannskrekk.
Da Kirk leste manuskriptet til episoden, ble han svært skuffet.
Det var nok derfor han brøt seg inn.
Hvordan vil du forklare de 22 årene han har vært borte?
- Hukommelsestap. - Genialt.
La oss gå til seernes spørsmål. Charlotte, North Carolina.
Hei, Christof. Jeg lurte på hvor mange kameraer dere har?
- Omkring 5000. - Det var jammen mange.
Husk, vi begynte med ett.
Han var nyfiken fra fødselen av.
Født to uker for tidlig, som han ikke kunne vente.
Og var det ikke nettopp tidspunktet som gjorde at han ble valgt?
Rollen gikk til det av fem uønskede barn som ble født på sendedatoen.
Truman kom som bestilt.
Og er ikke Truman det første barnet som er blitt adoptert av et selskap?
Serien tjener svimlende summer, tilsvarende et lite lands BNP.
Det krever også en hel befolkning å holde serien gående.
Siden serien går 24 timer i døgnet uten reklamepauser -
- blir alle pengene tjent inn på produktplassering.
Ja, alt fra skuespillernes garderober til matvarene og husene er til salg.
Alt kan naturligvis fås i Truman-katalogen.
Si meg en ting...
Hvorfor tror du at Truman aldri har fattet mistanke om noe før nå?
Vi aksepterer virkeligheten slik den presenteres. Så enkelt er det.
Haag, vær så god. Haag?
Vi mistet den. Vi går til Hollywood, California.
Christof, jeg vil bare si at du er en manipulerende løgner, -
- og det du gjør, er sykt.
Den stemmen kjenner vi igjen. Den er ikke lett å glemme.
- La oss ta en ny seer... - Nei, nei, det går bra.
Jeg mimrer gjerne med tidligere skuespillere i serien.
Sylvia, som du så melodramatisk kunngjorde for verden...
Tror du at bare fordi du blunket til Truman, flørtet med ham, -
- stjal et par minutter med ham for å sette deg selv i rampelyset, -
- at du vet hva som er riktig for ham? Du skal ikke dømme ham.
Du har ingen rett til å ta et barn og gjøre livet hans til en parodi.
Får du aldri dårlig samvittighet?
Jeg har gitt Truman muligheten for å leve et normalt liv.
Verden, den verden du bor i, -
- er et sykt sted. Seahaven er slik som verden burde være.
Han er en fange. Bare se hva dere har gjort mot ham!
Han kan dra når han vil. Hvis han hadde mer enn en vag ambisjon, -
- hvis han var fast besluttet på å finne ut sannheten, -
- ville vi ikke ha kunnet hindre ham.
Jeg tror at det som plager deg er -
- at Truman foretrekker sin "celle", som du kaller det.
Du tar feil. Grundig feil. Og det vil han bevise!
Bortsett fra en høyrøstet minoritet, har det vært en positiv opplevelse.
- Både for Truman og for seerne. - Tusen takk for praten, Christof.
Nå som krisen ligger bak oss og Truman er seg selv igjen, -
- har vi vel mye å glede oss til?
Vel, den store nyheten er at Meryl forlater Truman, -
- og en ny romanse blir presentert.
Verdens første direktesendte unnfangelse skal nok finne sted.
Nok en tv-milepæl venter altså.
- Det var vært en fornøyelse. Takk. - Selv takk, Mike.
- Simeon... - Hva er det?
- Ser han på oss? - Herregud, tror du han vet det?
- Jeg ringer til Christof. - Hallo! Kom inn, major Burbank.
- Han er seg selv igjen. - Herregud...
For en snål type.
Jeg døper herved denne planeten...
... Trumania, i Burbank-galaksen.
Går han?
- Den får du gratis. - Hold følge med ham.
- God morgen. - God morgen.
- I tilfelle jeg ikke ser dere... - God dag, god kveld og god natt.
- God dag... kveld... god natt. - God morgen...
- Morn, Truman. Hvordan står det til? - Jeg skal sjekke... Alt virker.
Hei, Pluto...
- Morn, Truman. - Hvem har vi her?
- Nydelig dag, ikke sant? - Hver eneste dag.
- Vi vil kjøpe den polisen likevel. - Supert.
- Bli med opp på kontoret. - Neste uke passer bedre.
Ha det. Vi ses i neste uke. Gi meg noe å se frem til.
Det handler ikke om forsikring, men om når døden vil inntreffe.
Det kan skje om en uke, en måned, et år... eller i dag.
En mann som lå og solte seg, ble spiddet av en løpsk parasoll.
Man ikke sikre seg mot sånt.
Et øyeblikk...
Truman, dette er Vivien. Dere skal sitte ved siden av hverandre.
Det jeg mener, er at livet er skrøpelig.
Hva sa du? Å, unnskyld...
Vil du? Alle tiders. La meg skrive det ned.
2, klar. Gå til 2.
Tilbake til medium. Og... ut.
Jeg prøver å lære ham opp...
- Hva gjør han i kjelleren? - Han flyttet ned dit da Meryl dro.
Hvorfor sa du ikke noe? Enhver merkelig atferd skal rapporteres.
- Han bare sover, så... - Er det den beste vinkelen?
- Hva er på klokkekameraet? - Det står noe i veien.
Han har bare ryddet opp. Jeg ville ringe, men så ga han opp og la seg.
- Jeg vil sjekke planen for... - Forsikringskonferansen, ja vel.
Vær så god.
Isoler lyden. Få et nærbilde av overkroppen.
Han puster.
Chloe... Ring til ham. Si at det er feil nummer.
- Det tok sin tid. - Jeg måtte vente. Det var kø.
- Hva skjer? - Jeg vet ikke...
- Han bare sto og glodde... - Hold kjeft og se.
Så gikk vi over til nattsyn. Han sover.
Der!
Zoom inn. Under stolen der.
Forstørr.
- Er det...? - Herregud...
- Han kan ikke ha tatt trappen... - Send Marlon dit!
Truman! Surpriseparty!
Kom igjen, kamerat. Jeg har med en sixpack.
Kom igjen...
Pokker!
Finn ham, Marlon. Han er fortsatt i rommet.
- Fritt frem! - Bra. Vær munter.
Jeg vet du er her.
Se under bordet... I skapet bak deg.
Jeg lurer på hvor han kan være.
Gi meg plenkamera!
- Ikke se i kameraet. Bare fortsett. - Han er borte.
- Avbryt sendingen! - Avbryt?
Hva i alle...
Gi meg telefonen.
TEKNISK FEIL
Ledige statister leter etter ham. Hovedroller og personale også.
- Hva med bilene? - Ingen mangler.
Han er til fots. Alle kjenner ham. Han kan ikke forsvinne.
Ja, finn ham, Pluto. Flink bisk.
Alt dette styret! Han trenger bare å høre stemmen min.
Truman! Truman!
La meg prøve... Truman!
Det er meg! Pappa! La oss ta en prat!
Ja, jeg vet det. Vi er snart ferdige med torget.
Vi sjekker Barrymore igjen. Han må være der inne.
Hvem holder øye med skolen? Send noen bort dit.
- Send ned en mann til. - Bare finn jævelen!
Få tak i noen batterier. Fyren er ikke selvlysende.
Vi må ha mer lys. Vi finner ham aldri slik.
- Hva er klokka? - Det er altfor tidlig.
Få opp solen.
Hva er klokka?
Hva skjer, Christof? Ryktene sier at han er død.
Mediene fråtser i dette. Det er telefonstorm, -
- og alle har en kopi av Marlon drite seg ut foran kameraet.
- Sponsorene vil trekke seg. - Vi har tidenes høyeste seertall!
Ingenting.
Dra tilbake til byen til de andre. Alle har inntatt førsteposisjon.
De har det, ikke sant?
Han må være der et sted...
- Vi overvåker ikke havet. - Hvorfor skulle vi gjøre det?
- Gå til havnen. - Skift til alle havnekameraer.
- Noen av dem streiker. - Ja, men fyrtårnet virker.
- Kystkameraer med langlinse. - Hvorfor ser vi på sjøen?
Truman... Hvor skal du?
- Jeg trodde han hadde vannskrekk. - Gjenoppta sending.
2 til 1 på at han ikke klarer det.
Bare la dem sitte i bilen.
Vi kan ikke se ansiktet. Gå til kabinkamera.
Perfekt. Der har vi heltebildet.
- Send ut en båt til. - Gi meg folkene på ferja.
Kom igjen, få opp farta!
- Jeg er bare bussjåfør. - De klarer ikke å kjøre båten.
Hvordan stopper vi ham?
Ok...
Vi går inn i værprogrammet, -
- så hold fast. Er det forstått?
Nei, vi plasserer stormen lokalt over båten.
Du skal få koordinatene.
- Vi har ingen redningsbåt. - Han snur. Han blir for redd.
Nå braker det løs.
Kom igjen...
Gi meg noe lyn.
En gang til... En gang til!
- Vi kan ikke la ham dø på direkten! - Han ble jo født på direkten.
Hold fast!
Er det alt dere har?
Dere blir nødt til å drepe meg!
- Avbryt sendingen. - Nei!
Mer vind... Mer vind!
- For siste gang... - Har han langt igjen? Kullseil ham!
- Han har bundet seg fast til båten. - Han blåser i om han drukner.
Gjør det... Gjør det!
Det holder.
Truman... Du kan snakke.
Jeg kan høre deg.
Hvem er du?
Skaperen av en tv-serie som gir millioner av mennesker håp og glede.
- Og hvem er jeg? - Du er stjernen.
- Var ingenting ekte? - Du var ekte.
Det var derfor du var så god å se på. Hør på meg, Truman...
Det fins ikke mer sannhet der ute enn i den verden jeg skapte for deg.
Samme løgner, samme bedrag...
Men i min verden har du intet å frykte.
- Jeg kjenner deg ut og inn. - Du har ikke et kamera i hodet mitt.
Du er redd. Det er derfor du ikke kan reise.
Det er i orden, Truman. Jeg forstår.
Jeg har betraktet deg hele livet ditt.
Jeg så fødselen din.
Jeg så deg ta ditt første skritt.
Jeg så deg på din første skoledag.
Og da du mistet din første tann.
Du kan ikke reise, Truman.
- Vær så snill... Du kan klare det. - Du hører hjemme her...
... hos meg.
Snakk til meg. Si noe.
Si noe, for pokker. Du er på tv! Du er på direkten i hele verden!
I tilfelle jeg ikke ser dere... God dag, god kveld og god natt.
Ja da...
Han klarte det! Bravo, Truman!
Avbryt sendingen.
- Vil du ha mer? - Nei takk.