Tidligere i "South Park": Alvor fyller laboratoriet
der South Parks menn venter på å høre hvem denne guttens far er.
Hvem er Eric Cartmans far? Når episoden er over, vet dere det!
Jeg fortsetter. Faren er altså her i rommet.
Dette er mitt livs lengste minutt!
–Hei, Kenny. –Mine herrer, faren er...
–Hva foregår? –Strømbrudd!
Er alle uskadd? Det låt som et skudd!
Herregud! Se!
–Drittsekker! –Mephesto er skutt!
Er han...død?
Vinduet er ødelagt. Da er ikke drapsmannen i rommet.
–Hvem var det? –Hvem skjøt Mephesto?
Var det skolepsykologen? Mrs Crabtree? Eller...
Vent! Jeg vet ikke hvem faren min er!
–Var det mrs Broflovski? –Vent! Han puster!
–Hvem fanken er faren min? –Han må til sykehus!
–Du tuller. –Kom, unger!
Stakkars gutt. Dette må være et helvete for ham.
Det er en morder i South Park! Vi må finne ut hvem!
Gud vet hvem som nå blir myrdet.
Hvem blir myrdet nå?
Jimbo? Barbrady? Denver Broncos?
–Er han våken? –Han blør.
Han får ikke blø på mitt Meredith Baxter Birney–håndkle.
Jeg hadde Meredith Baxter Birney her i bilen.
Etterpå brukte vi håndkleet til å...
–Hvorfor forteller jeg dette? –Kan du stoppe?
–Vi må til sykehuset! –Jeg avskyr sykehus.
Beklager. Vi setter av Mephesto og drar. Ok?
–Håper snøen ikke sperrer veien. –Mephesto må ikke dø!
–Du bør vel neppe kjenne din far. –Jeg må fullføre alt.
Når jeg hører begynnelsen av "Come Sail Away" med Styx,
må jeg avslutte låta, ellers kan jeg ikke gjøre noen ting.
I'm sailing away...
Hold opp!
Hva skal vi gjøre? Drapsmannen går løs!
Vi kan ikke gå ut, for vi er så urolige for barna våre!
Hvor er egentlig barna våre?
Konstabel Barbrady, vi later som om byen har kompetent politi.
Hva ville han gjort?
Godt spørsmål, borgermester. La meg tenke.
–Borgermester! –Pressen er her.
Jeg er Sid Greenfield, regissør for "America's Most Wanted".
–Det gikk fort. –Vi er desperate.
Og denne saken er så fengslende.
Den har alt! Folk, møbler, prat... En ekte amerikansk story.
Jeg kom på noe!
–Nei, vent. Det er subtraksjon. –Hva vil dere gjøre?
–Bør vi ikke konsentrere oss om... –Vi vil gjenskape hendelsen.
Vi viser et nummer folk kan ringe hvis de har informasjon.
Det er alt. Dere vinner. Vi vinner. USA vinner.
–Virker ikke byen vår farlig da? –Ikke vær urolig.
"America's Most Wanted" handler ikke om vold, men om familien.
–Gjør det det? –I så fall, er det greit.
Vi begynner med prøvespilling. Hvilken rolle begynner vi med?
Hvilken rolle begynner de med?
Blir det mr Garrison? Barbrady? Chef?
–Jeg vil ta abort. –Det kan vi ordne.
–Det må være vanskelig, mrs... –Cartman.
Det er en vanskelig beslutning.
Men jeg kan ikke oppfostre et barn i denne verdenen.
Hvis du ikke føler deg skikket, er abort løsningen.
Vet du når unnfangelsen skjedde?
For åtte år siden.
–Så fosteret er... –Åtte år.
Mrs Cartman, åtte år er litt for sent til å ta abort.
Du er i hva vi kaller det 40. trimesteret.
–Men jeg er en uskikket mor. –Abort bør finne sted tidligere.
Det er ulovlig etter andre trimester.
Hold lovene deres unna min kropp!
Hvis du vil endre loven, så snakk med din kongressrepresentant.
Det skal jeg gjøre. Adjø!
–Kom! Vi må finne en lege! –Jeg klarer det ikke.
–Sykehus er ikke så ille. –Ikke vær pysete.
–Doktor! –Et øyeblikk. Hent bedøvelse!
–Hun har ingen armer! –Vi diskriminerer ingen.
–Noen er skutt! –Jeg må bare trykke inn en sprøyte.
–Jeg er kvalm. –Så så...
Ikke vær redd vitenskapen.
Du traff visst beinet.
Ja. Jeg hører hvordan nåla skraper mot beinet.
Oi! Han blør.
–Han mistet hodet. –Jeg stikker!
Enkelte tåler ingenting.
Og Eric Cartmans far er... Å, fillern! Jeg er skutt!
Takk. Vi kontakter deg. Ikke flere genforskere.
Nå prøver vi for...mr Garrison.
Hent alle mr Garrison!
–Håper jeg ikke er faren, mr Hat. –Så sant, så sant, mr Garrison.
Ikke så verst. Han er fortsatt med. Neste!
–Håper jeg ikke er faren, mr Hat. –Så sant, så sant, mr Garrison.
Takk skal du ha. Neste!
–Håper jeg ikke er faren, mr Hat. –Så sant, så sant, mr Garrison.
Perfekt! Rollen er din. Nå tar vi Chef.
Derfor bør abortloven endres, kongressrepresentant O'Riley.
Det er ulovlig i tredje trimester. Det 40. vet jeg ingenting om.
Men familieplanleggeren sa at jeg burde snakke med deg.
–Nei, du bør snakke med guvernøren. –Kjære vene.
–Nå kan jeg ikke gjøre mer. –Jeg vil vite hvem min far er!
–Det blir en stund til. –Våkne, din jævel!
Det hjelper ikke. Jeg gir beskjed hvis han blir bedre.
–Jeg kan ikke vente lenger! –Cartman?
–Nå stikker vi. –Det kan bli vanskelig.
Det er helsikes storm.
Jeg hater fjell. Håper vi fortsatt kan filme.
Nå repeterer vi før vi filmer!
–Hvem er det? –Eric Roberts.
–Han spiller den lille apegutten. –Han er virkelig ferdig.
Fint å ha deg her, Eric.
–Stille... Vær så god! –Jeg skal avsløre hvem faren er.
–Pang! –Jeg er skutt!
–Ikke rører seg! Jeg er politi. –Han har fått hjertestans.
–Du virker nervøs, Chef. –Anklager du meg, Barbrady?
–Ut med språket! –La oss glemme alt gammelt nag.
–Jeg prøver bare å gjøre min jobb. –For en god film!
–Når kan vi stikke? –Jeg kan ikke fokusere, doktor!
Passet er stengt. Ingen leger kommer fram hit.
Det er bare jeg og pleier Goodly her.
–Er passet stengt? –Ja.
Hvis vi ikke får hjelp snart, er alle her inne...
–Billedlig talt, altså. –Mephesto, da?
Han ligger i respirator. Så lenge strømmen ikke går, går det bra.
I "America's Most Wanted": En skytter går løs i Colorado.
–Programleder John Walsh. –God kveld og velkommen.
Frykt har invadert den lille byen South Park i Colorado.
Dr Alphonse Mephesto ble skutt i laboratoriet sitt.
Vi har gjenskapt hendelsen for å løse forbrytelsen med deres hjelp.
–Jeg er skutt! –Hent hjelp, mr Hat.
–Straks, mr Garrison. –Nei! Min livsledsager og venn!
–Borte! Hvorfor håner skjebnen meg? –Eric Roberts improviserer igjen!
Jeg kjører ham til sykehuset.
–Jeg vil ikke leve lenger. –Men i...?
–Hva er dette? –Vi mistet kontakten med LA.
Vi later til å ha mistet kontakten med South Park.
Så i stedet viser vi filmen "Hvem lurte Roger Rabbit?".
Hvem lurte Roger Rabbit? Var det Jimbo? Mr Garrison? Chef?
Finn ut hva som hendte!
Snøstormen blir bare verre!
Ta det med ro, alle sammen. Reservegeneratoren er i gang.
–Jeg trenger hjelp. –Kommer!
–Vil Mephesto klare seg? –Generatoren slår seg snart av.
Batteriene tar slutt om en halvtime. Vi har dårlig tid.
Nå, pleier! Jeg trenger en håndsrekning!
Unnskyld.
Forstår du, guvernør? Jeg bør ha rett til å ta abort.
Jeg vet ikke... Jeg trenger nok litt mer overtalelse.
Er det riktig med enda et barn i denne overbefolkede verdenen?
Men det burde jeg ha tenkt på før. Men... Å, jeg vet ikke!
Vær så snill, Chef. Jeg og pleier Goodly har over 100 pasienter.
–Vet du noe om å operere? –Jeg har sett "Quincy".
Hvorfor sa du ikke det? Skift! Jeg gjør dere til æresdoktorer, gutter.
–Dere kan redde liv! –Ikke tale om.
Vi blir her en stund.
–Er vi innesnødd? –Ja. Vi sitter i fella!
–Som sjømenn på en ubåt. –Den verste stormen jeg har sett.
Jeg må ut. Jeg har ikke spist siden frokost.
–Jeg begynner også å bli sulten. –Dere innser vel hva dette betyr?
Vi må kanskje spise hverandre for å overleve!
Det har bare gått fire timer. Er det ikke litt forhastet?
Jeg vet at det ikke er ideelt.
Men noen må nok ofres for å redde de andre.
–Hvordan bestemmer vi hvem? –Med strå.
Vi åt jo en stor frokost. Kan dere ikke gå uten mat en stund?
Slapp av! Ingen må miste hodet. Hent strå, Barbrady.
Hvem har gjort deg til sjef?
Hvem gjorde Jimbo til sjef? Barbrady? Chef? Mr Garrison?
Blindtarmen hans er sprukket. Jeg må operere tross lite strøm.
Dere må være sterke. Pleier Goodly bedøver pasienten.
Du er hennes armer, Chef. Dere hjelper til med sug og bandasje.
–Jeg gjør et snitt ved hjertet. –Jøss.
–Du spydde i snittet! –Sug!
–Hvem leker med lyset? –Hvem leker med lyset?
Er det Barbrady? Jimbo? Eller 1991–sesongens Denver Broncos?
Det irriterer meg.
Hittil har alle fått lange strå. Vi fortsetter.
–Vent litt... Hvor er det korte? –Korte hva?
Det skal finnes et kort strå! Det er slik man vet hvem som taper!
–Det pleide ikke jeg å gjøre. –Skynd dere. Magen min rumler.
Jeg har funnet et kart som viser en selvgående generator
som ble bygd for nødssituasjoner. Men den er utenfor sykehuset.
Vi må dele oss i to grupper. Gruppe A og B.
Gruppe A består av meg, Stan, Kyle, Eric, Chef og pleier Goodly.
Gruppe B består av Kenny. Hør godt etter, gruppe B.
Du skal slå på generatoren. Kom deg dit gjennom dette kloakkrøret.
Gruppe A kommer seg hit. Der er det tv og varm kakao.
Vi drikker kakao og ser på tv til gruppe B er gjennom kloakken.
Da bør gruppe B, altså du, Kenny, ha kommet fram til generatoren.
Du må klatre til topps, og det kan være dinosaurer her.
Når du er oppe, ser du oss drikke kakao gjennom et vindu her.
Da kan du fortsette inn og slå på generatoren. Spørsmål?
–Nei, det låter bra. –Da setter vi i gang. Stå på!
Orker ikke lenger... Sulten...
Vi kommer til å dø på dette fryktelige stedet.
Vi må ha energi for å klare oss. Vi må spise.
Hvordan kan vi holde ut med oss selv?
Det fins bare én løsning: Å spise Eric Roberts.
Selvsagt! Ingen bryr seg om Eric Roberts.
Spise Eric Roberts...
Nei!
Nå er det ingen vei tilbake.
Vi er kannibaler. Gud hjelpe oss.
Gud vil du skal leve. Kjemp!
Eric Roberts var faktisk ganske saftig.
Det slutter ikke å snø. Vi kommer til å dø her.
–Hva er klokka, Barbrady? –Nesten midnatt.
–Jeg orker ikke mer. –Vi gir stormen en time til.
Etter det må vi spise igjen.
Hva? Har dere diabetes, eller?
Gruppe B. Kom inn, gruppe B.
Vi har funnet en hyggelig, oppvarmet vei til generatoren.
Du behøver ikke å gå gjennom kloakken.
Å... Glem det, da. Hør her, gruppe B.
Du bør kunne se en snøhaug som det stikker metall opp av.
Fint. Gå mot den. Over og ut.
Tenk om Mephesto ikke våkner og jeg ikke får vite hvem min far er.
For en fryktelig, dramatisk historie dette er.
Vi gjør det vi må for å overleve.
Det er utrolig hva folk gjør under stress. Se på pyramidene.
Ingen vet hvordan de ble bygd. Eller av hvem.
Hvem bygde pyramidene?
Babylonerne? Barbrady? Samaritanerne?
Gruppe B er ved generatoren. Ser du to koppernoder, gruppe B?
Fint. Er det en leder som kopler dem sammen?
Ledningen mellom nodene er borte. Vi må slutte kretsen.
–Har dere ledninger? –Slokker lampene,
dør alle pasientene i respirator.
Nei, Kenny! Han vil slutte kretsen med hendene.
–Da dør han jo! –Heia Kenny!
Kenny! Nei...
–Oh, my god! They've killed Kenny! –You bastards!
–Strømmen! –Fort! Nå har vi sjansen.
Ok, mrs Cartman. Jeg legaliserer abort i 40. trimester.
–Mange takk. –Vi avbryter graviditeten straks.
–Avbryter? –Det er det abort betyr.
Det var ikke det jeg mente. Jeg mente det andre.
–Hva er det andre ordet på a? –Adopsjon?
–Ja, det er det jeg mener. –Det er noe annet.
Jeg bør fortelle min sønn sannheten. Adjø.
Strømmen er på, snøen smelter og Mephesto klarer seg bra.
–Hvor... Hvor er jeg? –På sykehuset. Noen skjøt deg.
Vi vet ikke hvem det var, men...
Det var sikkert broren min. Han prøver stadig vekk å skyte meg.
–Hvor er den lille, tykke fyren? –Han leter etter Kenny.
–Jeg kommer til å savne ham. –Han ga sitt liv for Mephesto.
Ja. Og nå er han frossen.
–Blir han knust hvis man slår ham? –Vi sjekker.
Det er over. Vi er fri!
Men til hvilken pris, mr Garrison?
Vi var nødt til å gjøre det.
Men...kommer vi til å kunne leve med det?
Vi får ta én dag om gangen.
Jeg tar med litt av Eric Roberts hjem. Vil andre ha?
Fint at dere kom. Jeg skal fortelle hvem Eric Cartmans far er.
Jeg vil takke Kenny McCormick for at han ga sitt liv...
–Si det nå da! –Ok. Eric Cartmans far er...
Så dere Terrance & Phillip– sist måned? Var det ikke morsomt?
–Fortell hvem faren min er! –Ok.
Som jeg sa, er faren i rommet.
Faren er...
–Mrs Cartman! –Hva?
–Ja. Det er sant. –Det rimer ikke.
Det tok en stund før jeg forsto det.
–Mrs Cartman er hermafroditt. –Hva betyr det?
At hun har både mannlige og kvinnelige kjønnsorgan.
Så da vi alle sammen hadde oss med henne, var hun en han?!
Nei, ikke akkurat. Men hun hadde en penis.
Men hermafroditter kan ikke føde barn.
Så siden mrs Cartmans DNA matcher Erics, er hun hans far.
Hun gjorde en annen kvinne gravid.
–Dette er... –Moren din er hermafroditt!
Jeg er lei for at jeg ikke sa noe. Jeg ville ikke sjokkere deg.
–Nei, sier du det? –Det var alt. Takk for at dere kom.
Vent litt! Hvis hun er min far, hvem er da min mor?
Hvem er Eric Cartmans mor?
Mrs Crabtree? Sheila Broflovski? Borgermesteren?
Glem det!
Tekst: Kai Skagestein Broadcast Text Oslo, 2005
Tekstadministrasjon: www.broadcasttext.com