Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Sincronizare și corectare: Agentuoo7 - Subtitrari-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro
RUȘII DETONEAZĂ BOMBA CU HIDROGEN
Americanii se pregătesc pentru ce e mai rău
ADĂPOST ANTIATOMIC DE FAMILIE
FIȚI ÎN SIGURANȚĂ!
CONSTRUIȚI-VĂ PROPRIUL ADĂPOST DE FAMILIE
Puteți supraviețui atacului atomic
Tatăl inventează un costum de Pb pentru fiul său
ADOLESCENTUL ATOMIC
Adăposturi antiatomice de toate costurile și toate mărimile
DISPOZITIV DE PROTECȚIE ÎMPOTRIVA BOMBEI ATOMICE
Familii californiene și adăposturi antiatomice elaborate
Conacuri construite sub pământ!
Ține minte: să nu pomenești nimic de comuniști.
- Calvin e grozav, dar e cam... - Scrântit.
- Cum e soția lui? - E casnică.
Îi place să gătească. E însărcinată.
- Deci e o femeie normală. - N-aș spune asta.
Ia te uită!
Nu mai am mult și nasc.
Ei sunt sora mea, Ruth, și soțul ei, Bill.
Să-mi spuneți dacă pe asta o știți.
Un rățoi intră într-un magazin și spune: "Vreau un ruj."
Vânzătorul îi spune: "Sigur, domnule. Plătiți cash sau cu cec?"
Rățoiul spune: "Pune-mi-o la cioc."
A fost profesor la CalTech.
Dar a început să inventeze diverse lucruri.
Dintr-odată, a ajuns foarte bogat și așa a început să fie excentric.
S-a lăsat de cariera didactică.
- Cum e? - Exact cum a spus medicul.
Calvin își petrece tot timpul acolo, făcându-și de lucru.
Dacă mă întrebi pe mine, mi se pare foarte ciudat.
E adevărat și cu bateriile.
Aș putea să iau bateria de la iaht și să o reconstruiesc
ca să țină zece ani.
Ce crede Calvin despre problemele din Cuba?
Pentru Dumnezeu, nu deschide discuția asta!
Aș zice că am o colecție de cartonașe de baseball cum n-am mai văzut!
Kennedy și Hrușciov vor avea o confruntare în direct la TV.
Dovezi de netăgăduit au stabilit
că se pregătește lansarea unor proiectile din Cuba.
Turnul, aici Lupul 1. Mai am cinci mile până la bază.
Lupul 1, aici turnul. Dă-mi coordonatele tale.
Tu ești primul care va ajunge la bază.
Turnul, aici Lupul 1. Am o problemă.
Prezintă problema, Lupul 1. Declari stare de urgență?
Rămâi pe recepție.
Au mai apărut și alte puncte de unde pot fi lansate
rachete cu rază medie de acțiune,
capabile să lovească principalele orașe din emisfera vestică.
Având în vedere noua întorsătură pe care au luat-o evenimentele,
cred că ar fi mai bine să încheiem aici seara noastră.
Sunt sigur că toată chestia aia cubaneză se va rezolva de la sine,
dar, între timp, aș sugera să fim atenți.
Gata, băieți!
Noapte bună, Helen! Aș fi vrut să dureze mai mult.
Ce ți-am spus?
N-o să las friptura asta să se strice.
Calvin, poți să pui perna aia la loc pe scaunul de pe peluză?
N-ar trebui măcar să închidem fonograful?
Se închide automat.
- L-ai aranjat tu să facă asta? - Toate se închid automat.
N-am știut.
Ăla e un avion de luptă care se îndreaptă spre Key West.
Succes, amigo!
Starea de urgență a fost declarată.
Repet: starea de urgență a fost declarată.
Ai auzit?
O să mă întorc după radio.
Calvin, lasă-mă măcar vasele să le spăl.
Nu o să-mi placă să am mâncare uscată pe farfuriile mele frumoase.
Sper ca farfuriile astea să nu devină radioactive până mâine.
Brânza se ia cel mai greu.
Și al doilea motor e în flăcări.
Va trebui să găsesc o zonă nepopulată pentru evacuare.
Am recepționat. Poți ajunge până la ocean?
Am înțeles.
Setez pilotul automat pentru încă cinci mile și pentru lansare.
Am înțeles, Lupul 1.
Cât timp va trebui să stăm aici?
S-ar putea să dureze zile întregi până se va aplana conflictul.
Dacă intru în travaliu? Se poate întâmpla oricând.
M-am documentat. Dacă va trebui, voi aduce eu copilul pe lume.
- Casă, dulce casă! - Poate pentru tine.
- Te simți bine? - Așa cred.
S-a întâmplat!
Uite ce căldură...
Toate indicatoarele mele de la suprafață au fost distruse.
Doamne! S-a întâmplat!
Ce a fost zgomotul ăsta?
- Încuietorile... - Încuietorile?
Ne împiedică să ieșim.
După o explozie atomică e nevoie să treacă un timp
până când nivelul de radiații se înjumătățește.
- Durează vreo 35 de ani. - 35 de ani?
După aceea, poți să ieși la suprafață în siguranță.
După CalTech, acest Webber era un geniu, dar sărit rău de pe fix.
El și soția lui trebuie să fi fost acolo când a căzut avionul.
Doar dacă nu ne trimit cumva o carte poștală, de undeva.
- Dar rudele lor? - Sunt toate în Est.
Vecinii de acolo au spus că tipul și-a petrecut ziua și noaptea aici.
O să-i aducă sandvișuri și un Dr. Pepper fierbinte.
- Îl bea fierbinte? - Da.
Doamne!
- Bună, iubito! Te simți mai bine? - Nu.
Trebuie să fim puternici. Dacă nu pentru noi, pentru fiul nostru.
- Toți prietenii noștri... - Vrei o gustare?
Nu mi-e foame.
Un Dr. Pepper fierbinte. Preferatul tău.
- Nu, Calvin, preferatul tău. - Serios?
Ți-e frig? N-ar trebui. Temperatura e de 23°C.
- Poate că m-a luat cu fiori. - Cum se poate? E exact ca acasă.
Nu, Calvin, crede-mă. E cu totul altceva.
- Vrei un calmant? - Ai calmante?
Ți-am spus că am de toate.
Ce e?
Iubito...
O să fie bine. Respiră!
Mă duc să aduc ce trebuie.
Câteva zile mal târziu...
- E vreo problemă? - Nu, Calvin. Copiii plâng.
Am observat.
- Ce nume îi punem? - Nu știu.
M-am gândit că, având în vedere situația, ar trebui să-i spunem Adam.
- Nu e un sacrilegiu, nu? - Nu, cred că e bine.
Și mă întrebam dacă...
Ce vrei, Helen?
- Vreau un dormitor sus. - S-a făcut.
Câteva săptămâni mai târziu...
Imaginea e proiectată pe o oglindă și iese pe aici.
E perfectă.
Aproape perfectă.
Oamenii nu se vor mai sătura de asta.
Doamne, binecuvântează mâncarea și familia asta.
Fă-ne să fim atenți la nevoile celorlalți. Amin.
Amin.
Să mâncăm!
Un an mai târziu
- Calvin! - Aici, iubito!
Acolo erai!
Te-am căutat peste tot.
Ce faci aici?
- Mă mai uitam la ieșirea asta. - De ce?
E clar că atunci când a căzut bomba, intrarea din față a fost îngropată.
Când ne vom întoarce la suprafață, vom folosi intrarea din spate,
ceea ce e bine, pentru că are liftul de serviciu.
Numai dacă nu s-a prăbușit și el...
Da...
- Voiai să mă vezi? - Da.
Ești gata, Adam? Fii atent aici.
Poate să stea în picioare. Arată-i tăticului.
- Singur-singurel... - Așa te vreau.
- Ridică-te! - Fiul meu...
Sus, Adam! Spre Lună!
Viitoarea Cantină a Mamei, care se va deschide în vara lui '65
Șefu'!
- Ce crezi că e asta? - Habar n-am.
E un fel de fosă septică.
N-am mai văzut o fosă septică în forma asta.
Nu te juca. Dacă e o fosă septică, n-am chef să se deschidă.
Vom turna fundația peste ea.
Iarna lui 1965
... în Țara Minunilor...
Aș vrea să văd dacă sistemul de învățământ se pune cu asta.
Indiferent cât de grozav ar fi...
Nu crezi că e prea mic pentru învățat?
Nu ai idee de ce e în stare creierul uman.
Uite, tati, Alice a căzut printr-o gaură, exact ca noi.
- Eu o să urc vreodată deasupra? - Da. Cu siguranță.
O să găsești o fată drăguță, veți reconstrui America așa cum era.
Calvin, nu știu dacă ar trebui să facem promisiuni
care e posibil să nu poată fi ținute.
Sunt convins că mai sunt supraviețuitori.
Ba cred chiar că e viață la suprafață și acum.
Poate nu merită trăită, dar ceva se întâmplă acolo sus.
Vara lui 1965
O să mai vreau două înghețate de banane și două Cherry Coke.
Imediat, Mamă.
Apropo, Mamă. Mulțumesc pentru slujbă.
1,15 $ pe oră...
Soțul tău e nebun.
Ce mai e nou?
Ce mă distrez!
Au depus plângere împotriva mea.
Mi-au trimis pe cap câțiva psihiatri.
- Psihiatri?! - Asta înseamnă că sunt nebun.
Nu fi prost, Ralph, doar pentru asta nu înseamnă că ești nebun.
Toamna lui 1971
Croșeu... Mișcă-te când înainte, când înapoi.
Mă scuzați, băieți, cred că e rândul meu acum...
4, 5, 5...
6, 6, rotește-te!
- Pot să dansez cu ea? - Sigur că poți.
Mulțumesc, domnule.
Primăvara lui 1975
Îmi lipsesc puștii flower-power. Tu ce zici?
Ce fel de muzică e asta?
Mamă! Nu sunt sigur că îmi place.
Astea sunt acțiuni. Le-am cumpărat pentru tine.
Sigur, acum sunt fără valoare, dar cândva însemnau ceva.
Sunt frumoase.
- Poți să mi le dai mie? - Bineînțeles.
Și acum să trecem la examenul la franceză.
La latină, tată. E marți.
Doamne, chiar așa!
- Ce zboară timpul! - Tempus fugit...
Trebuie să recunosc că ai un simț al umorului nemaipomenit.
Așchia nu sare departe de trunchi.
- Bună, iubito! - Bună!
E minunată.
Asta e colecția mea de carduri de baseball. Acum e a ta.
- Ce e baseballul? - E un joc, fiule.
Pot să ți-l explic foarte simplu.
- Există un lansator... - Și are o lansetă?
- Nu, un lansator. - Un dansator?
Nu. E un tip care aruncă o minge spre un tip care are o bâtă.
- Bâtlanul? Pasărea de apă? - Nu.
Toamna lui 1991
O să vând locul ăsta! Vreau să ies din gaura asta de iad!
Aș putea...
- Să-l cumperi de la mine? - Da, asta e.
Ți-l dau! Fără să-mi dai banii acum.
Grozav!
Cartierul ăsta o să se ducă naibii oricum.
În sfârșit! Sunt stăpânul!
Vara lui 1995
Jucătorul de la baza a doua se duce la a treia.
- Dar e împins. - De ce?
Pentru că nu e lăsat să ajungă acolo. E un joc de forță.
- Atunci, de ce se duce acolo? - Pentru că așa trebuie.
- Calvin! - Vin!
Da, draga mea.
Tu adu cadourile, iar eu o să închid lumina.
Bine.
Mulți ani trăiască,
la mulți ani!
Mulțumesc, mamă. Mulțumesc, tată.
- Suflă în lumânări. - Pune-ți o dorință.
- O jachetă! - Mama ta a făcut-o.
- Vorbești serios? - Da.
- Cine altcineva s-o fi făcut? - Eu le-am făcut pe astea.
Mamă, Doamne! Ce sunt astea?
Astea sunt patineze tale cu rotile. Le-am reproiectat.
Sunt minunate!
- Ce dorință îți pui, fiule? - Dacă spune, nu se adeverește.
Prostii! Familia mea nu a crezut niciodată în chestia asta.
În familia mea s-a crezut întotdeauna.
- Aș vrea să pot cunoaște o fată. - Sper că una drăguță.
Da.
Una care să nu strălucească în noapte, sper.
Ce glumă nepotrivită!
În doi ani ieșim la suprafață. O să aflăm atunci.
- Sunt plin de speranță. - Și eu.
- Coatele, fiule! - Îmi pare rău, mamă!
Unde mi-o fi capul în seara asta?
Cine știe, poate o să cinezi vreodată la Casa Albă, cu președintele.
Dacă om mai avea...
Când o să mergem la suprafață, o să-mi fie dor de locul ăsta.
Dar ție, iubito?
Mă scuzați, vă rog? Nu, nu vă ridicați.
În ziua de azi
- Să spunem mai întâi o rugăciune? - Deschide ușa și atât.
A trecut mult timp.
E murdar, dar pare să fie întreg.
- Urcăm direct? - Nu, fiule.
În momentul ăsta trebuie să fim precauți.
- O să așteptăm noaptea. - Moașă-sa pe gheață!
Helen Thomas Webber! Poate că am stat un pic cam mult.
- Scuză-i "franceza", fiule! - "Moașă-sa" e în franceză?
E în franceza veche, de prin secolul al XVI-lea, și înseamnă "bine".
Tatăl tău are dreptate.
Ei bine... Moașă-sa pe gheață!
Toate chestiile astea... Alcoolicii Anonimi, Drogații Anonimi...
- Drogații cu heroină anonimi... - Există și ăsta?
- Taci! - Scuze...
Toate astea îți cer să crezi într-o putere mai mare decât tine.
Eu mi-am ridicat ochii spre cer o dată sau de două ori.
Și cu siguranță nu văd venind ceva de acolo.
Mai puțin un nenorocit de avion în care nu-mi permit să urc.
- Cutremur! Alt cutremur. - Să vină! Să terminăm odată!
Doamne!
Dumnezeule!
Dumnezeule, salvează-mă!
Am văzut lumina...
Vin cu pace...
Lasă-mi liftul în pace
Ce s-a întâmplat? Grădina mea!
- Ai un foc, scumpule? - Un foc? Da, am.
Bine. Mulțumesc.
- Deci ai supraviețuit exploziei. - Ce explozie?
Scumpule, am scăpat eu din multe chestii...
Așa cum spune cântecul: un băiat de la țară poate supraviețui.
Ai spus că erai un băiat de la țară?
Moșulică, tată, dacă vrei un băiat, pot fi băiat.
Și dacă vrei o fată, pot fi fată.
- Pot să fiu ce vrei tu! - Serios?
Îți aparține totul, pentru numai 200 de dolari!
Dacă vrei acum, îți ofer și niște mobilă nouă. Ce zici?
Nu. Nu pot. Mulțumesc. Trebuie să plec.
Du-te!
Pleacă de aici, moș alcoolic!
Surpriză! Bum!
CASETE VIDEO PENTRU ADULȚI LA CELE MAI MICI PREȚURI
O să vă spun direct. N-are rost să o iau pe ocolite.
Există supraviețuitori.
Se pare că bomba a dus la apariția unei subspecii. Mutanți.
- Mutanți? - Nu sunt plăcuți la vedere.
Unii mănâncă din gunoaie, alții... Acoperă-ți urechile și fredonează.
La propriu. Vorbesc serios. Acum!
Alții sunt multisexuali.
- Bărbat și femeie în același timp. - Nu pot să cred!
Ba să crezi. A încercat să-mi vândă corpul lui, Helen.
Îți dau și mobilă pentru peluză, ca să le accepți oferta.
Gata.
Au reconstruit multe.
Cu toate că societatea, așa cum o știm noi, s-a prăbușit.
Oamenii vomită pe străzi. Alții te amenință cu arma.
La automobile e ceva în neregulă.
Și nu vă mai pot spune și altele. Poate în altă zi.
Și ce o să facem acum?
- O să rămânem aici. - Serios?
O să supraviețuim. Avem haine. Avem apă de la puț.
Sunt convins că mutanții ăștia se vor ucide între ei, până la urmă.
Nu o să supraviețuim. Nici eu, nici Adam!
Noi urcăm. Nu-mi pasă cât de oribil e! Merităm asta!
- Eu sunt capul familiei! - Vreau să vadă măcar cerul.
O să-l vedem.
- Oceanul... Muntele... - Fă ce spun eu!
- Tată? - Fiule...
Doamne! Să-l ducem în dormitor.
Se pare că acum e bine.
Nu știu dacă a avut un atac de cord sau doar o experiență oribilă.
Avem nevoie de provizii, iar eu trebuie să rămân cu el.
- Mă duc eu la suprafață. - Din păcate, trebuie.
O să mă descurc.
Curajosul meu băiat!
Comportă-te normal. Dacă te întreabă cineva, spune simplu:
"Nu sunt din oraș. Am venit aici cu afaceri."
Notează-ți.
O să-ți dau o listă de cumpărături și niște bani.
Ne vor trebui mai multe lucruri, care să ne ajute să mai supraviețuim
un an sau doi.
O să le găsești pe majoritatea la ceea ce se numea "băcănie"
sau un magazin de "articole de menaj".
Nu știu cât de departe va trebui să mergi ca să găsești proviziile.
Dacă nu ajungi acasă până se întunecă, caută un Holiday Inn.
E un hotel. Notează-ți și asta. S-ar putea să mai fi rămas vreunul.
Să îți fac bagajul.
Să sperăm că banii ăștia mai merg acolo sus.
- Mamă.. - Da, dragul meu.
Mă întrebam.... Cât sunt acolo...
Mă întrebam dacă n-aș putea să cunosc o fată.
M-am gândit nițel la asta. Doar în iuțimii 15 ani.
Ar fi minunat să cunoști o fată.
Una care nu e mutantă și care, să sperăm, e din Pasadena.
N-am nimic cu fetele din Valley, dar, pe vremea mea,
fetele din Pasadena erau mai drăguțe.
Mai există ceva care se numește "magazin de băuturi". Scrie și asta.
"Magazin de băuturi."
Calvin!
Fiule...
- Adam... - Da, tată...
Nu uita! Nu te apropia de magazinul pentru adulți.
- Magazinul pentru adulți. De ce? - Gaz otrăvitor. Invizibil.
- Nu uita... - Promit. Asta e tot?
Un singur lucru...
Dacă găsești o tânără pe cinste, adu-o jos.
Da, domnule.
- Te simți bine? - Da. Da, Doamne!
Tu ești cel care a venit aseară îmbrăcat în galben?
În galben din cap până în picioare?
- Era tata. - Desigur, Tatăl.
Iartă-mă. Poți să mă ierți pentru că mi-am irosit viața?
- Totul a fost oribil. - Știu. A fost îngrozitor.
Dar nu e vina ta.
Acum, că s-a terminat cu radiațiile, o să fie totul în regulă.
- Înțelegi? - Da.
Acum trebuie să plec.
Sigur că da. Eu o să stau aici, să mă rog.
Asta e o idee bună oricând.
- Cum ies de aici? - Ușa din față e deschisă.
- O să te întorci? - Promit.
Ce e?
- Cerul! - Unde?
- Acolo sus. - Nu văd nimic.
Uită-te!
- Ce e? - Zice că vede ceva.
- Ce e? - Cerul!
Îl văd, mămico.
N-am mai văzut niciodată așa ceva.
Sau ceva ca tine...
- La ce te holbezi? - Pe steaua mea! Un negru!
Poftim?
- Ce mai faceți, doamnă? - Fac bine.
Foarte bine.
- Ce e? Ce ai văzut? - Nu, mă uitam la...
- Nu se poate! - Ce e?
Gaz otrăvitor! Fugi și salvează-ți viața!
E gaz otrăvitor!
Voiam doar să-ți spun că o să se descurce.
Mulțumesc, Calvin.
- E deștept. - Da, dragă, știu.
- Dar e încă un copil. - E bărbat.
E un bărbat-copil.
Am încercat să-i dau șoferului asta, dar nu o primește.
Părea cam supărat. Multă lume pare.
Măiculiță, ne mișcăm!
Deci ăsta e transportul în comun?
Tata spune că devine din ce în ce mai important, din cauza poluării,
care e provocată de monodioxidul de carbon și de alte gaze din aer.
Apropo, ai cumva armă?
Îți mulțumesc că n-ai scos-o și că nu ai vomitat pe străzi.
Știi unde găsesc o băcănie? Va trebui să o găsesc.
Asta, un magazin de articole de menaj și unul de băuturi.
Și un Holiday Inn care a mai rămas.
- În susul străzii e o băcănie. - Unde?
- Drept înainte. - Mulțumesc.
Șofer, te rog, oprește autobuzul imediat! Vreau să cobor!
Te rog, oprește!
Oprește autobuzul!
- De hârtie sau de plastic? - De hârtie, te rog.
Aveți card?
Vreau să mi se verifice prețul, în registrul patru,
Ia dr. Pepper de regim, șase pachete.
Nu vorbi cu străinii!
Pot să vă ajut?
Vreau să iau hamburgeri de vacă.
- Proaspeți sau înghețați? - Înghețați, bineînțeles.
Cât costă?
Înghețat costă 6,3 duzina la cutie de 1,5 kg.
Asta înseamnă aproape 500 de dolari pentru hamburgeri,
iar mama mi-a dat 3.000 pentru toate.
Bateriile pentru iaht, tutunul de pipă, benzina diesel, ața dentară,
Iumânările pentru tort...
Ai fi putut să comanzi toată carnea. Ți-o aduceau acasă.
- Serios? - Da.
Asta e minunat!
Doar că de-abia mi-a trecut prin cap că nu știu unde e casa mea.
M-am rătăcit.
- Știi unde stau? - Nu.
- Vrei să mă scuzi? - Cu plăcere.
Mulțumesc.
Șofer, te rog, oprește autobuzul!
REVISTE PENTRU ADULȚI ACCESORII NOI
CARDURI DE BASEBALL
CUMPĂRĂM CARDURI SPORTIVE
Mă numesc Adam Webber. Cumpărați carduri de baseball?
Deși sunt mult mai vechi decât cele din vitrină,
am sperat că s-ar putea să vă intereseze.
Cât vrei pe acest Mickey Mantle, în primul lui sezon?
- Eu speram să le vând pe toate. - Serios? Nu glumești?
Am numai hârtii de o sută și am nevoie de ceva mai mic.
De unu, de zece, de cinci...
Ce-ar fi să-ți dau 500 de dolari în bancnote mici pentru toată cutia?
- Ar fi nemaipomenit! - Moașă-sa!
Eu lucrez, Evie. Nu-mi strica ploile.
Da, văd că lucrezi.
Bună seara, domnișoară!
- Ești francez? - Nu, nu sunt din oraș.
Am venit cu afaceri.
Probabil că nu relicvele din sport sunt afacerile tale...
Numai cartonașul cu Mantle face 6.000 de dolari!
- Fugi de-aici! - Nu, tu fugi de-aici!
Grozav! Ești concediată!
- Îmi dau demisia. - Nu, eu te-am concediat.
Ca și tipul de la coafor și ca tipul care vindea Chevrolet.
Pentru Dumnezeu, știi de ce nu poți păstra o slujbă?
Pentru că, pe ce am mai sfânt, nu-ți poți ține gura închisă.
Scuzați-mă, domnule, dar v-aș fi recunoscător
dacă n-ați mai lua numele Domnului în deșert!
- Te deranjează chestia asta? - Da, foarte tare.
Hai, Heathcliff. Te conduc afară.
Da, doamnă. Mă numesc Adam.
Adam și Eva. Perechea perfectă.
Sper că o să fiți fericiți împreună. Mazel-fir-ar-tov!
Nici tu să nu te mai întorci, madam Genială!
De data asta, vorbesc serios! S-a terminat cariera ta!
- Unde mergem? - Noi? Eu mă duc acasă.
Având în vedere haina pe care o ai, te duci la colegiul bărbierilor.
- Nu, m-am rătăcit. - Te-ai rătăcit?
Ți-ai pierdut slujba din cauza mea?
Las-o baltă! M-am săturat să lucrez pentru cap de penis.
Cap de penis?
E un penis capabil să poarte o discuție. Cap de penis.
- Ce e cu tine? - Tocmai mi-am imaginat...
- Ajută-mă să le ridic! - Mulțumesc.
- Unde ai parcat mașina? - Am venit cu autobuzul.
- Oare de ce nu mă miră? - Nu știu. De ce nu te miră?
Probabil pentru că sunt un soi de medium. Am capacitatea asta.
E drăguț.
Dă-mi voie să ghicesc. Asta e prima ta vizită la L.A.
Stai undeva în Hollywood pentru că ți-ai imaginat că acolo va fi frumos.
- Am dreptate până acum? - Până acum.
Da. Am dreptate? Știam eu.
Te-ai urcat în autobuz și, înainte să-ți dai seama,
ai ajuns aici, fără să ai idee unde ești.
Și așa am ajuns aici. E corect din nou?
Din nou.
Unde stai? La Holiday Inn.
Exact.
Vezi, sunt medium. Nu în întregime, dar destul de mult.
- A fost destul de bine, nu? - A fost nemaipomenit!
Da, știu. Mulțumesc.
Oricum, o să-ți arăt de unde iei autobuzul. Cobori pe aici...
- Ai o mașină? - Nu, scumpule...
Regula nr. 1 în America de Nord. Nu lua străini în mașină.
Dacă te face să te simți mai bine, să știi că n-am armă.
Asta schimbă totul! Lasă-mă în pace!
Îmi pare rău. Am spus ceva aiurea. Te rog, iartă-mă.
- Lasă-mă în pace! - Stai! Facem o înțelegere!
Ți-l dau pe Roger Hornsby dacă mă duci la hotel.
- Roger Hornsby? - E al tău.
- Îl țineam separat. - Roger Hornsby face 4.000 de dolari.
Și ce dacă? Am două. Am mai multe cu Larry "Yogi" Berras și...
Pentru 4.000 de dolari trebuie doar să te conduc la hotel? Atâta tot?
Și nu va trebui să fiu examinată în nava ta?
Nu, doamnă. Ce-ai zis?
Domnule Andretti, e prima oară când mergi pe autostradă?
Mă numesc Adam Webber.
Pot să schimb postul? Dau rapoarte mai bune despre trafic pe AM.
- Stai nițel! - Ce e?
Dă înapoi. Îl prinseseși. E Perry.
- Perry? - Perry Como. Dă înapoi.
Îl prinseseși. Dă înapoi. Mai înapoi.
- Ăsta e! - Poftim.
- Îmi vine să mor. În momentul ăsta. - Din cauza cântecului?
Ascultă partea asta. Aici e nemaipomenit. Așteaptă puțin...
Aici!
Ești un tip înspăimântător.
- Ar fi mai bine să încetinești. - Nu mă pot abține.
Întotdeauna am pățit așa din cauza lui Perry Como.
Mă face să o iau razna.
Cartonașul, te rog. Aici mi-am încheiat treaba.
A fost minunat. N-am mai simțit așa ceva toată viața mea.
Nici eu. Nu-ți uita valiza.
- Grozav! - Știi...
Aș vrea să stau la hotelul ăsta.
Completați formularul. Îmi trebuie și un card.
- Un card? - Da, domnule.
Desigur.
Deci baia e acolo, televizorul e aici, telecomanda e deasupra lui.
Meniul de la room-service e pe masă.
w w w . s u b t i t r a r i - n o i . r o
- Formați 9 ca să ieșiți afară. - De unde?
- Din hotel. - Înțeleg.
Mulțumesc. Mi-ai fost de mare ajutor.
Am reușit să am niște mărunțiș, iar tata m-a învățat
că în astfel de situații se obișnuiește să se dea un bacșiș.
- Tatăl dumneavoastră e un tip isteț. - Tatăl meu e un geniu.
Bine. Asta e cheia dumneavoastră. Noapte bună, domnule.
Somn ușor, puricii să te sărute din cinci în cinci minute.
Așa îmi spunea mama. Deja mi-e tare dor de ea.
Scuză-mă. E prima mea noapte departe de casă.
- Câți ani aveți? - 35.
- Nu-i arătați. - Dar de cât arăt?
Cam de 25.
Cred că statul aici, sus, îi face pe oameni să pară mai bătrâni.
- Aici, sus, la etajul 18? - Da, aici la etajul 18.
Noapte bună!
Ce naiba caut aici? Aș vrea să știu. Să-mi spună cineva.
Uleiuri din flori tropicale și loțiuni pentru protejarea pieli.
O gamă completă pentru plajă.
Bună! Sunt tipa de la magazinul de carduri de baseball.
- Mă mai ții minte? - Bună!
Extraordinar! Îți mulțumesc că m-ai sunat.
Mă bucur să te văd! Am crezut că n-o să ne mai vedem!
Da, bine. Stai cuminte.
Ascultă... Nu pot accepta cardul numai pentru că te-am adus aici.
Aș vrea, dar nu pot. Așa că ia-l înapoi.
L-aș fi lăsat la recepție, dar e foarte valoros. Ia-l!
- Nu pot să-l iau. E al tău. - Ia-l, fir-ar să fie!
- De ce faci asta? - Pentru că nu m-am spălat pe dinți.
Bine. La revedere. Distracție plăcută!
- Stai! Eve, stai, te rog! - Te rog să nu mă urmărești.
Știam că asta o să se întâmple. Ești ca un cățeluș pierdut.
Poți să vorbești cu mine o secundă? Doar o secundă, te rog...
La naiba! Ar fi trebuit să iau banii și să fug!
Asta mi-a spus Troy să fac. Dar l-am ascultat? Nu.
Vrei să lași mâna jos?
Cine e Troy? Soțul tău? Sau prietenul tău?
- Nu. - Mulțumesc.
Termină! Nu mai face asta!
Ascultă. Știu că mă placi. Se vede. Dar știi ceva?
Mulți tipi mă plac. Nu pe mine, ci mai ales picioarele mele
sau fundul meu, sau părul meu, sau combinația lor.
- Cred că e vorba de ochi. - De ochi?
Minunat. Vn tip care e atras de ochi. Oricum, nu merge niciodată.
Nici n-ar fi trebuit să știi asta. Arăți ca naiba! Ce ai făcut?
- M-am uitat la televizor. În culori. - În culori? Nu mai spune!
- Jur pe ce am mai sfânt! - Pa!
- De ce nu merge niciodată? - Ce?
- De ce nu te înțelegi cu bărbații? - De ce? Cine naiba știe?
Dacă îmi promiți că mă lași în pace, o să îți spun de ce.
Bine.
Nu merge pentru că și pe mine mă interesează
picioarele și părul, și fundurile... De asta.
Așa că ajung cu tipi care sunt chiar mai superficiali decât mine.
Scuză-mă, dar trebuie să-mi găsesc o altă slujbă de doi bani,
unde un tip numit Jerry să-mi spună cât de prost îi merge căsnicia.
- De ce nu muncești pentru mine? - Și ce să fac?
Să mă ajuți să-mi vând cardurile de baseball.
Și să cumpăr provizii cu care să umplu câteva camioane mari.
Provizii? Pentru cine? Pentru oamenii flămânzi?
Încă nu sunt flămânzi, dar au nevoie de ajutor.
- Cât timp o să ai nevoie de mine? - Două săptămâni.
- Cât îmi dai? - Cât ceri?
Trebuie să scot cel puțin o mie de dolari pe săptămână.
S-a făcut!
- Așteaptă aici cât mă schimb. - Sigur.
Sigur.
De ce ar avea nevoie cineva de 26 de baterii de iaht?
Nu știu. Eu doar lucrez pentru tip.
Și el pentru cine lucrează? Pentru CIA?
Tutun de pipă. O să am nevoie de tot.
Hârtie igienică.
E vreo reducere de preț?
Încă o zi, încă un dolar.
Vrei să nu te mai holbezi la mine?
Te iau la opt dimineața.
- Eve, mă gândeam... - Noapte bună.
Noapte bună!
Va trebui să închiriem un camion cu congelator pentru vită și pui.
E viața ta. Apropo, o duci destul de bine.
Cred că va trebui să ne mai luăm un depozit.
Nicio problemă. Mai vindem un card.
Coboară!
Știi ceva, Eve? Nu te supăra, dar...
... aș fi pierdut fără tine.
Mulțumesc.
Cred că...
Cred...
- Cred că tu și eu... - Nici să nu te gândești la asta!
Îmi pare rău. Știu că pare o răutate. Ar fi mai rău dacă n-aș spune-o.
- Bine? - Da.
Să ducem camionul înapoi. Mi-e foame.
Urci?
- Aș vrea să mă ajuți la ceva. - Spune.
- Mi-e teamă că o să pară o nebunie. - Sunt sigură că așa o să pară.
- Atunci, o las baltă. - Nu, scuză-mă.
- Ce e? - Ajută-mă să-mi găsesc o soție.
- O soție? Pentru ce? - Pentru că vreau să mă însor.
- De ce? - Pentru că nu vreau să fiu singur.
Poți să nu fii însurat, fără să fii singur.
- Căsniciile mușcă! - Ce mușcă?
Chestia aia mare!
- Serios? - Sigur.
N-am știut asta.
Toată lumea știe asta. Întreabă-i pe frații mei divorțați.
Sau pe părinții mei divorțați. Toată lumea știe asta!
- Sunt toți divorțați? - Toată lumea e divorțată.
Ce fel de nevastă cauți?
- Una care să nu fie mutantă. - Nu una urâtă. Asta e bine.
Și dacă e posibil, aș vrea să mă însor cu una din Pasadena.
- Când ai nevoie de ea? - În două săptămâni?
Probabil pot să găsesc pe cineva cu care să te culci în două săptămâni.
Dar să găsesc o soție nemutantă, din Pasadena... Asta ia ceva timp.
De asta mi-era și mie frică.
Cum adică să mă culc cu cineva?
- Putem vorbi mai târziu? - Sigur.
Doamne, binecuvântează mâncarea pe care o s-o primim.
Și fă-ne să fim atenți la nevoile altora.
Binecuvânteaz-o pe mama și binecuvântează-l pe tata.
Și binecuvânteaz-o pe noua mea prietenă, Eve. Amin.
Amin.
- Coboară! - Motorul încă merge.
- Acum! Cob0ară! - Da, doamnă.
- Nicio "doamnă"! - Îmi cer scuze.
- Era să ne omori. - Ți-am spus că n-am mai condus.
- Nici să nu mai faci asta! - Ai spus că e ușor.
M-am înșelat.
Asta e casa ta? Îmi place.
- Acum de ce te mai plângi? - Ce cauți aici?
- Mi-am uitat niște lucruri. - Ce lucruri? Ia să văd!
- Te-ai întors după chiloței! - Scuză-mă, dar sunt Ralph Laurens.
Cum ai intrat? Mulțumesc.
Cine e tipul care arată bine și pare interesant?
E Adam. Adam, el e Cliff.
- Ce mai faci? - Fac bine, Adam.
Dar tu? Ai făcut-o bine în ultimul timp?
Du-te acasă, Cliff. Unde ți-o fi casa...
La Shana Gilroy.
Îți amintești de ea. E fotomodelul care s-a dus la Harvard.
Ar fi mai bine să plec. Pa, Adam. Drăguță haină...
Mulțumesc. Mi-a părut bine să te cunosc.
Te pricepi să parchezi mașina!
- Poți să-ți pun o întrebare? - E un fost prieten.
Am stat împreună șase luni. Da, țin oarecum la el.
- Asta ai vrut să afli, nu? - Nu.
Voiam să te întreb de ce lui Cliff îi place să poarte chiloții altuia.
Ce?
- Tipul e incredibil! - Știam că o să-ți placă.
Știu. E ca și cum ar fi din Dosarele X.
Gândește-te! Are atâtea lucruri care sunt ușor negociabile.
E clar că pune la cale ceva important.
Poate o insulă care să se susțină singură pe Coasta Americii de Sud.
Poate e liderul unui cult care are nevoie de pui și de tutun de pipă.
- Ai niște tavane foarte frumoase. - Serios?
Ei bine...
- Îți plac tavanele? - Nu neapărat.
Sper să îți placă. E arici-de-mare în alge.
Sau nori, dacă preferi. Iubesc sushi-ul.
O iubesc pe Lucy.
Cine nu o iubește? E haioasă.
Poftim.
- Un cocteil cu șampanie. - Mulțumesc.
Credeam că numai cocotele beau chestiile astea.
Știu că mamei îi plac sigur.
Cina e peste 1 5 minute. Ce-ar fi să stăm de vorbă?
- Troy, cu ce te ocupi? - Fac pagini de web.
- Adam, de unde ești? - Din afara orașului. Atât spune.
E un loc foarte mic.
Oamenii nici măcar nu știu că există.
Și se numește...
Poate că Eve ghicește. E medium.
Serios? De când?
De când mi-am bușit mașina în Palm Springs.
Bine, Dionne Warwick, spune-ne din ce 0raș e.
Bine.
Dă-mi mâna!
Doamne!
Nu promit nimic.
Te simți bine?
Văd zăpadă. Multă zăpadă. Undeva în Nord.
- Ne apropiem? - Da.
Ești din Alaska.
Și singura modalitate de a ajunge în orașul tău e cu avionul.
Ai venit aici pentru provizii și ca să-ți găsești o soție.
- Așa e? - Mi s-a făcut pielea de găină.
Sunt clarvăzătoare, tâmpitule!
De ce nu te-ai dus în Nome după provizii și nevastă?
- Nu e mai aproape? - Da, bine.
Acolo ar trebui să îți găsești tu o fată.
- Apropo, el e un "băiețel vesel". - Bravo ție!
Ne străduim și noi... Pot să-ți pun niște întrebări?
- Când a devenit Alaska stat? - În 1959.
- Cine l-a deținut înaintea noastră? - Rusia.
- Când l-am luat noi de la ei? - În 1867. Prostia lui Seward.
L-am cumpărat cu 7,2 milioane. "O sumă substanțială, pe atunci."
ÎI citez pe tatăI meu, desigur.
- Care e capitala statului? - Juneau.
- E Anchorage. Te-am prins. - Ăsta e cel mai mare oraș.
Unde se duce?
Să verifice răspunsurile tale pe computer.
- Are un computer? - Sigur.
- În casă? - Nu, în grădină!
Sigur că e în casă. E acolo.
- Mă scuzi, te rog? - Da.
Cine ești?
Sunt mama.
E mama!
Presupun că toate clădirile înalte pe care le-am văzut sunt noi...
Da, aproape toate.
- Refacerea e impresionantă. - Refacerea?
Da. Au reconstruit autostrada în numai șase luni.
Serios?
- E uimitor! Sunt impresionat. - A fost impresionant.
- Ești sigur că arăt bine? - Crede-mă, arăți nemaipomenit.
Mulțumesc, Troy.
- Ce părere ai? - Merge.
Poate că ar trebui să-ți arăt întreg trusoul.
- Cămăși, haină, șosete, totul... - Nu. Mai întâi, să-i arătăm astea.
Eve, pot să patinez pe aici?
Ce zici, Eve? Poate patina pe aici?
Nu.
- Doar câteva ture. - Nu durează mult.
Nu.
Te duci să patinezi pe drumul pentru biciclete?
- Unde? - Pe drumul de biciclete. E acolo.
Doamne! Aș vrea să pot să port pantalonii ăia.
Lovește mingea!
Am priceput. În sfârșit, am priceput. Trebuie să vezi ca să pricepi.
Pentru că trebuie!
N-ai auzit niciodată zicala:
"N-are destulă minte cât să nu stea în ploaie"?
TatăI meu, care e un savant, spune că totul e un miracol.
Totul. Până de curând, n-am fost sigur ce vrea să spună.
Nu mai spune!
Tot mai vrei să ieși la vânătoare de fete, în seara asta?
Da, sigur că da.
Chestia cu găsitul unei soții e cam ridicolă!
- Nu, nu e. - Ba e.
O prietenă, poate, dar o soție...
Atunci, ajută-mă să-mi găsesc o prietenă. Asta e tot ce cer.
Îți dau toate cardurile pe care le am.
Du-te naibii! Crezi că pot fi mituită?
Nu, Eve. N-am vrut să spun asta. Ești cea mai bună prietenă a mea.
Ai face asta pentru că ești cea mai bună prietenă a mea?
Da.
Mulțumesc, Eve.
De ce am parcat tocmai aici?
Domnișoara Rustokov nu permite ca un străin să îi conducă mașina.
- Ce e? - Mai întâi, doamnele, Troy.
Dumnezeule! Locul ăsta e nemaipomenit!
- Prefă-te că nu ești impresionat. - Prefă-te chiar plictisit.
- Vag plictisit. - Neimpresionat, dar interesat.
- Nu cretin! - Așa par?
Da.
- Încearcă să fii relaxat. - Fii tu însuți.
Ăsta e întotdeauna un sfat bun.
Pentru el. Pentru noi, ceilalți, nu e prea bun.
Din toate cluburile din oraș, din lume, ați venit în al meu!
Bun venit la Club '40, unde petrecerea nu se termină niciodată!
Jason, Jonathan... EI e Adam. Ei sunt ei.
Bună! Ce mai faceți? Îmi pare bine să vă cunosc. Jason... și Jonathan.
Mama spune că, atunci când cunoști pe cineva, îi reții mai ușor numele,
dacă îI repeți imediat, Jason și Jonathan.
E din Alaska.
Bună, Eve!
- Cine e tipul? - Dispari, Sophie!
- Bună! Eu sunt Sophie. - Îmi pare bine. Adam Webber...
- Adam stă în Alaska. - Moașă-sa pe gheață!
- Parlez-vous français? - Oui.
Și eu vorbesc franceza.
Sublim! Am locuit un an la Paris.
La Paris, în Orașul Luminilor!
Și al îndrăgostiților...
Mă bucur că te-am cunoscut. Nu aveam cu cine exersa franceza.
Putem exersa multe lucruri împreună.
Serios?
Adam!
- Adam Webber... - La revedere!
Nu te mai da mare! Am venit aici cu treburi.
- Am crezut că pentru femei. - Nu pentru asta.
O plac.
Sophie, când te duci la Paris cu avionul,
Ie dai la bagaje sau le iei cu tine?
Le iau cu mine.
Scuză-mă.
Ce bei?
Un Rob Roy. Mi s-a spus că e o băutură foarte cunoscută.
De ea ce zici?
Nici gând!
Nici gând? De ce? Mi se pare foarte atrăgătoare.
Scrie pe ea că e târfă.
- Știi ce înseamnă târfă, nu? - Da. Am dicționar.
Dar nu înțeleg nici mort de ce spui asta despre ea.
Sau de ce spune Cliff asta despre tine.
Cred că ar trebui să cauți o fată dulce.
Bine. Îmi place asta.
Da, dulce. E un mod drăguț de a o spune.
La masa de aperitive e o domnișoară dulce.
Da, ar putea fi.
Du-te, Romeo, și salut-o.
- Nu mi se pare a fi mutantă. - Bine.
- Ce să-i spun? - Ceva care să o surprindă.
Ceva amuzant. Dacă e nevoie, să minți!
Să mint?
Minciuna poate fi o unealtă foarte eficientă pentru o întâlnire.
Bine.
Mă duc.
Nu cred că vreau să văd asta.
Surprinzător și amuzant.
Știu o rață care și-a cumpărat un balsam pentru buze.
Să mint...
Bună!
Mă întrebam dacă mă poți ajuta.
Cred că mi-am pierdut medalia de onoare pe aici, pe undeva...
Asta e bună!
- EI e noul meu prieten... - Adam Webber.
Eu sunt Heather.
Nu cred că am mai auzit vreodată numele ăsta.
Dansezi?
Am luat lecții de dans în fiecare zi a vieții mele, până acum câteva zile.
- Glumești. - Nu, vorbesc serios.
- Dansăm? - Sigur.
Așteptați-mă!
- E prietena ta? - Nu.
Vă rog să mă scuzați.
Ce faci?
- Du-te la baie. - Ce, aici?
M-am gândit că ar trebui să verific. Ești atât de autoritară...
Du-te!
Vă mulțumesc amândurora pentru dans.
Trebuie să mă duc la baie.
Ai vrut să mă vezi?
Nu ești din Alaska. Unde naiba ai învățat să dansezi așa?
Nu e vorba de oameni flămânzi, nu?
De ce ești atât de supărată pe mine?
- Crezi că sunt proastă? - Nu. Nu cred asta. Te admir.
M-am îndrăgostit de tine din momentul în care te-am văzut.
Vreau să nu mă mai minți.
Bine. O să-ți spun totul.
În 1962...
Ia te uită! Ce curățel ne-am făcut...
Bună, Cliff!
- Ce mai faci în seara asta? - Nu prea rău.
Deși îmi lipsește haina aia verde a ta.
Mulțumesc, dar ăla e locul meu. Și tocmai voiam să...
Ce zici de un pahar la bar?
Sigur. Scuză-ne.
Poți să stai.
- Te rog, scuză-mă de întrerupere. - Doamne!
Nu vreau să fiu nepoliticos. Cliff, te rog să mă scuzi.
Dar, Eve, nu e Cliff doar un fund cu păr?
- Ce? - Scuză-mă.
Și picioare... Picioare, fund și păr...
- Și superficial? - Superficial?
De ce nu te duci acasă? Întoarce-te la hotel.
Da, înainte de a-ți da un șut!
Trebuie să te previn, Cliff. Știu cum să mă apăr.
Știi?
Terminați!
Bună mișcare! Zău!
Eve are dreptate. Poate că n-ar trebui să ne batem aici.
Sunt de acord.
- Adam! - Îmi pare rău. Voia să mă...
Poate că n-ar trebui să ne batem deloc.
E o chestie lipsită de maturitate, dacă te gândești mai bine.
Sigur că e.
Eve, plec.
- Probabil că e o idee bună. - Îmi pare rău.
Noapte bună.
Plec și eu. Bine?
Știi ceva? Dacă vrei ajutor, roagă-l pe Troy, pentru că eu demisionez.
E ridicol. Tu ești ridicol. Și eu sunt ridicolă.
O să-ți mai iau un Rob Roy. Un Rob Roy pentru domnul!
Ei bine?
- S-a dus la hotel? - S-ar putea.
- Ce înseamnă asta? - Că nu am plecat împreună.
- Cu cine a plecat? - De ce te interesează?
Eu sunt peștele lui. A plecat cu dansatoarele alea, nu?
Ești medium. Eve, peștele-medium. Spune-mi tu!
- Cu parașutele alea! - Da.
Dar cine nu e parașută astăzi?
- Unde te duci? - La culcare.
- La culcare? - Sigur, la culcare.
- Nu eu m-am îndrăgostit de el. - Ce?
Stai nițel! Stai un minut!
Mai întâi, eu nu mă îndrăgostesc de ciudați
pe care îi cunosc numai de patru-cinci zile.
Ba da.
Și nu mă îndrăgostesc de bărbați în toată firea
care colecționează carduri de baseball.
Ba da.
- Sau care plâng când văd oceanul. - Ba da.
- Sau care au maniere desăvârșite. - Știi, l-am întrebat asta.
A spus că a fi manierat înseamnă să le arăți oamenilor că îi respecți.
N-am știut asta. Am crezut că e doar un mod de a te da mare.
- Și știi ce mi-a mai spus? - Ce?
Crede că eu sunt un gentleman, iar tu, o lady.
Având în vedere cine a spus-o... Nici măcar nu știu ce e o lady.
Știu. Am crezut că gentleman e un tip care are cai.
Dar se pare că definiția lor cea mai simplă ar fi că sunt niște persoane
care încearcă să se asigure că lumea din jurul lor se simte bine.
De unde crezi că are toate informațiile astea?
Din cel mai ciudat loc. De la părinții lui.
Nu cred că mie mi-au spus așa ceva ai mei.
Acum cred că încearcă să le facă pe dansatoarele alea
să se simtă cât de bine pot.
Nu. Nu s-a dus acasă cu ele.
- S-a dus acasă la Sophie. - Nu!
- Ba da. - Nu!
L-a luat de acolo, șoptindu-i în ureche dulci nimicuri franțuzești.
Nu Sophie! Nu-mi spune asta.
Ce o să faci? O să te duci la ea acasă și o să-i spargi ușa?
Bineînțeles!
Vii?
Glumești? Sophie o să mă omoare.
Lașule!
Un laș gentleman.
- M-ai speriat, idiotule! - Îmi pare foarte rău.
De ce ești aici? Ar fi trebuit să fii pe bulevardul San Vicente,
făcând sex neprotejat cu cocota aia de Sophie.
Știu. Și îmi pare foarte rău.
Șchiopătez! Cât de atrăgător e asta? Dacă e pe viață?
Unde naiba sunt bandajele alea?
- Voiam să spun doar că... - Știu.
- Apoi a început să... - Știu.
- N-am vrut s-o sperii. - Sigur că n-ai vrut.
Se pare că nimic din ceea ce fac nu e bine.
Asta pentru că ești un băiat bun. Dar Eve are nevoie de un bărbat.
Înțelegi, prietene? Noapte bună.
Noapte bună, Troy.
Tot aici ești?
- Dă-mi voie să te ajut. - Nu, mă descurc singură.
Știu mai multe despre primul-ajutor
decât știi tu despre cardurile de baseball.
Dă-mi chestiile alea și stai jos.
Stai jos!
Lasă-mă să mă uit. Dă-mi genunchiul!
- Pantalonii s-au dus naibii, nu? - Așa cred.
Stai cuminte. E aproape gata. Așa, nu mai fi copil!
Eu sunt copil?
- Te-ai dus la Sophie? - Desigur.
Și?
- A fost ospitalieră. - Ospitalieră?
Dar nu voiam să fiu acolo.
Așa că am plecat cât de politicos am putut și am găsit un taxi.
I-am spus șoferului să mă aducă aici, nu la h0tel.
E un cântec al dlui Como: "Pe strada unde stai tu". ÎI știi?
Cântă-mi-l.
Am trecut deseori Pe strada asta, înainte.
Dar pavajul stătea întotdeauna Sub picioarele mele, înainte.
Dintr-odată, acum sunt Cu câteva etaje mai sus,
Pentru că știu că sunt Pe strada unde stai tu.
E un cântec despre un tânăr care se bucură
numai de faptul că stă în fața casei persoanei pe care o iubește.
Știi...
Adam, știu că e o prostie, dar fă-mi plăcerea să-mi răspunzi.
- Ai făcut vreodată sex? - Nu.
- Cum e posibil? - Ar fi mai bine să te așezi.
În 1962, când a fost aruncată bomba asupra Los Angelesului,
părinții mei erau în adăpostul nostru antiatomic. Acolo m-am născut.
Am supraviețuit fiindcă e un adăpost uriaș, în comparație cu altele.
TatăI meu a lucrat în secret la el, ani întregi.
Când a fost nevoit, a folosit constructori.
Dar întotdeauna din alt stat și numai pentru o parte din treabă.
Le-a spus că e un experiment secret, guvernamental, făcut prin CalTech.
Nu, tata nu e mincinos, dar în cazul ăsta a simțit că nu are de ales.
Sigur că trebuia ținut secretul.
Am avut provizii pentru ca 3 oameni să poată supraviețui 35 de ani.
Partea cea mai complicată a fost sistemul de aerisire.
Dar am reușit, până la urmă, să ne conectăm la țeava de scurgere.
Mi-ar plăcea să te iau cu mine în adăpostul antiatomic.
Am putea sta acolo, cu mama și cu tata.
Tata a zis că, dacă găsesc o tânără sănătoasă, s-o aduc jos, cu mine.
Eve, tu arăți foarte sănătoasă.
- Adam... - Da, Eve?
Cred că e momentul să chemi un taxi.
Sigur. Ai perfectă dreptate.
N-ar trebui să fiu aici la ora asta târzie.
Noapte bună, Adam.
Mulțumesc.
- Dumnezeule, Adam! - Stai puțin.
Îmi cer scuze. Iar am luat numele Domnului în deșert!
Nu. Am văzut o librărie cu cărți pentru adulți.
Vin imediat.
- Dă-ne un semn! - Amin!
Asta e tot ce cerem!
Doar dă-ne un semn!
Arată-ne că nu suntem singuri!
- Bună, Eve! - Bună, Adam!
- Ea e... - Bună, Adam! Sunt Nina Aron.
Bună! Îmi pare bine.
Și mie. Sunt de la departamentul de servicii legate de familie.
Eve mi-a spus că ai trăit aproape toată viața într-un adăpost de bombe.
Adăpost antiatomic. E o diferență.
Aș vrea să te prezint asociatului meu, domnul Brown.
Îmi pare bine.
Vreau să vii cu noi, ca să vorbim mai mult despre ce s-a întâmplat.
- Unde să vin? - La biroul meu.
- Cât timp? - Depinde.
Mulțumesc mult pentru invitație, dar azi sunt foarte ocupat.
Poate ne vedem mâine?
Cred că ar trebui să te duci cu dr. Aron. E cel mai bine.
Cred că e cel mai bun lucru pentru tine. Așa cred.
- Bine, Eve, dacă spui tu... - Da.
Aș putea să mă duc acasă?
Mă pierdusem, dar azi-dimineață mi-am găsit casa.
Dacă aș putea să mă duc acasă, nu v-aș mai deranja niciodată.
Mai întâi, să stăm de vorbă.
Da, doamnă.
- Pa, Adam! - La revedere, Troy!
Vorbim mai târziu.
Ce e? Ce era să fac? Voia să mă ducă sub pământ!
E ca în "Tăcerea mieilor". E o nebunie.
Ai făcut ce trebuia!
Unde te duci?
Bine. Nu-ți face griji. O să-l prindă.
Da, sunt Nina Aron.
Am un fugar. Am nevoie de ajutorul poliției.
Nu, nu puteți chema poliția!
Domnișoară, trebuie s-o chem. Dacă e făcută o plângere,
și persoana opune rezistență...
Nu, nu pot permite așa ceva! O să vină cu mașinile și armele lor!
Calmează-te!
Tânărul acela are nevoie de ajutor, iar tu trebuie să fii protejată.
Am fost înspăimântată. N-am știut ce să cred.
Dar l-am crezut...
Chiar cred că vrea doar să se ducă acasă.
Oriunde ar fi casa lui.
Toată lumea trebuie să se calmeze. Ăsta e cel mai important lucru.
Asta e cheia de la hotel.
Puteți lua toate cardurile de baseball.
Și nu uitați să plătiți nota.
Tinere, stai pe loc! Stai! Nu te urca în camionul ăla!
Tinere!
Nu trebuie să mai conduci camionul ăsta!
Mulțumesc că ai fost întotdeauna vesel.
- Ce? - "Vesel".
Asta e mașina mea, ticălosule!
- Unde naiba ai fost? - Am căzut.
Ați luat numărul de înmatriculare al camionului ăluia?
De ce îi întrebi pe ei? Sunt la fel de nebuni ca și el!
Toată lumea să fie calmă. Ăsta e cel mai important lucru.
Cu cine vorbești, idiotule?
Mamă, tată! Am venit!
Am luat aproape tot ce ne trebuie.
- Și acest om drăguț... - Arhiepiscop Melker. Ne-am cunoscut.
Și grupul lui de la biserică s-a oferit să ni le aducă jos.
Dar trebuie să ne grăbim.
Ai probleme, fiule?
Cred că am fost urmărit de un psihiatru.
- Un psihiatru? - Se mai întâmplă.
Doamne!
- Cât de rău e acolo sus? - E oribil.
- Ai ceva pe frunte. - Știu.
Asta e?
- Ce o să facem cu ea? - O să i-o dăm înapoi.
- Și dacă nu-l găsim? - O să-l găsim.
Uite ce am găsit în valiză! Sunt acțiuni.
La IBM, la AT&T, la Polaroid și la... Ipana?
Îmi amintesc de marca asta. N-am știut că se mai fac.
Uită-te la asta! Scrie: "fabricat în 1961".
Repede, prieteni, nu avem timp de pierdut!
Fiul a vorbit! Să ne grăbim!
Lasă-mi liftul în pace!
- Lasă-mi liftul în pace! - Se întunecă!
- Au fost cumpărate în '58 și '59. - Câte 10.000 din fiecare?
Trebuie să facă milioane. Nu știu. Milioane peste milioane...
Acțiunile, cardurile, hainele, pasta de dinți.
A spus adevărul.
Dai de unul care e cel mai politicos, mai drăguț și mai bogat tip
din câți ai cunoscut vreodată...
- Iar eu l-am trimis la nebuni. - Exact.
Măcar m-am îndrăgostit de el înainte să aflu că e bogat. Asta e ceva nou.
A spus că a aflat unde e casa lui.
- Unde v-ați dus de dimineață? - Să luăm niște pui înghețați.
- Și apoi? - Ne-am întors acasă.
- Nu v-ați oprit nicăieri? - Ba da. La un magazin pentru adulți.
Ne-am oprit acolo. Adam era foarte fericit că l-a văzut!
- Era excitat că a văzut ceva porno? - Da.
Oare casa lui poate fi sub un magazin obscen din Valley?
- Ăsta e? - Da.
Aveți subsol?
Crede-mă, toate chestiile ca lumea le găsești în față.
- Există vreo intrare prin spate? - Glumești? Sigur că da.
Bun copil...
Ce căutăm? E ridicol!
De ce ar fi făcut un adăpost antiatomic sub un magazin porno?
În 1962 nu exista nimic din toate astea aici.
Pe atunci erau numai niște căsuțe drăguțe și livezi cu fructe.
Am progresat mult, nu?
- Vreau să mă duc acasă. - Da, poate că o să te sune.
Sunt Adam. Am vrut să-ți mulțumesc pentru tot ce ai făcut pentru mine.
Am vrut să-ți spun că...
... îți doresc tot binele dln lume.
Îmi doresc din tot sufletul să ți se îndeplinească dorințele.
Și... Asta e tot ce... Asta e tot.
Surpriză! Bum!
Pleacă de aici, bețivule!
Adam...
Pentru cât timp o închizi de data asta?
M-am gândit la zece ani.
E considerabil mai puțin decât înainte, dar mă întrebam...
Calvin, de ce mai blochezi ușa? Radiațiile au dispărut...
Ca să împiedic să ajungă aici ce e sus. Nu de radiații sunt speriat.
Mamă? Tată?
Aș vrea să v-o prezint pe domnișoara Eve Rustokov.
Doamnă Webber, domnule Webber...
Adam mi-a povestit lucruri minunate despre dv.
Scuză-ne, te rog... N-am mai avut un oaspete...
De cam mult timp.
- Ce îți pot oferi? - Mamă, eu și Eve trebuie să plecăm.
De-abia ați venit.
Nu vă pot explica acum, dar vreau să blocați ușile pentru două luni.
Aveți destule, din toate. O să ne întoarcem după voi.
Dar nu înțeleg.
Vă rog să aveți încredere în mine, fără să înțelegeți de ce.
- În cazul ăsta, desigur. - Sigur, fiule.
Sunt niște părinți minunați.
- Adam, puteți să rămâneți la cină? - Sigur.
Trebuie.
Perfect. Spune-mi că te-ai distrat. Ai fost la o drogherie.
Sparanghelul îi place foarte mult lui Calvin.
Poți să mă ajuți aici?
Spermatozoidul se strecoară către ovul și... intră.
- De ce? - Pentru că trebuie.
- De ce? - Pentru că... e acolo.
Nu vreau să fiu băgăcioasă, dar tu și Adam vă întâlniți?
Da.
Și sunt din Pasedana.
Și tu credeai că părinții tăi sunt ciudați...
E uimitor ce poți face când ai fonduri nelimitate.
Știați că o casă se poate construi în câteva luni?
E ca Grădina Edenului, nu crezi?
Trebuie doar să spui: nu-mi pasă cât costă.
Desigur, trebuie să și vorbești serios, ceea ce nu face nimeni.
A durat ceva timp să-i convingem pe arhiepiscopul Melker
că Adam nu e Dumnezeu.
A fost distrus, până i-am arătat planurile mele
pentru cel mai original și mai tare local de noapte din Los Angeles.
E magazinul meu! Să mă gândesc ce o să se întâmple aici!
Vreau să fie al meu tot ce e jos.
Vreau ca unul dintre oamenii mei să stea la ușă.
Ideea noastră era să-i aducem încet pe părinții lui Adam la suprafață.
Să-i facem să se simtă bine.
Apoi să le dăm vestea proastă că nu a fost o explozie atomică.
Fiule...
Așa... Cu grijă!
Ați văzut vreodată în viață un fiu
care să fi făcut mai mult pentru părinții lui?
E frumos!
E superb!
Se pare că avem de toate, dar nu e diferit de un adăpost antiatomic.
Nu, Calvin. E diferit, crede-mă!
E minunat!
Fiule...
Apropo, numele de familie al lui Eve...
- Ruskotov... Nu e rusesc, nu? - Nu, e ucrainean.
Bunicii ei au imigrat aici.
Nu știu cum să-ți spun... Am vrut să mai aștept, dar...
Tată, nu a fost nicio bombă.
S-a prăbușit un avion în grădina din spate.
Am căutat în ziarele vechi.
- Ești sigur? - Da.
Uniunea Sovietică s-a dezmembrat fără să fie tras niciun foc de armă.
Războiul Rece s-a sfârșit.
- Asta crede toată lumea... - Da, domnule. Și e adevărat.
Ce s-a întâmplat? Într-o zi, biroul executiv a anunțat că renunță?
Da. Cam așa ceva.
Dumnezeule! Comuniștii ăștia sunt geniali! Trebuie admirați.
"Nu, n-am aruncat nicio bombă. Imperiul nostru rău s-a prăbușit."
"Bieții de noi!"
Cred că au și cerut ajutorul vesticilor.
- Așa e? - Așa cred.
Băieți! Cina! Friptură înăbușită.
Să-ți spun ceva. E amuzant.
Să nu-i spui mamei tale.
Adam spune că așa e viața.
Întâi, părinții au grijă de copii, apoi copiii au grijă de părinți.
Spune că, din punct de vedere istoric, așa merge treaba.
Ai naibii comuniști!
Când Adam îmi dă o informație evident incorectă,
zâmbesc, îl bat peste genunchi și mă uit pe fereastră.
De ce să-l spulber visurile?
Sunt niște visuri minunate.
Sincronizare și corectare: Agentuoo7 - Subtitrari-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player