Downloaded from YTS.MX
Mahdoton
Official YIFY movies site: YTS.MX
On tavallisen kurpitsan
Kultavaunuiks muuttua
Mahdoton
On tavallisen neitosen
Prinssin vaimoks tulla
Juhlakenkä lasinen on siltikin vain kenkä
Ja unelmoiville eivät unelmat koskaan toteudu
Mahdotonta!
TUHKIMO
Tulkaahan nyt, tytöt!
–Pidä kiirettä! –Vauhtia!
Suomennos: Kirsi Sirenius
–Hiljaa! Prinssi tulee! –Onko Gwendolen-neitoa näkynyt?
Mitä sanot tästä, äiti?
Tuollaista ei totisesti näe joka päivä.
Minä näin sen ensin. Miltä näyttää, äiti?
–Kauhealta. –En kysynyt sinulta!
Miten äiti osaisi valita kahden noin uskomattoman tyttären väliltä?
Tuhkimo! Mitä sanot?
–Sopiiko hattu paremmin minulle? –Vai minulle?
En tiedä hatuista, mutta minusta se ei sovi kummallekaan.
–Miksi kysyit häneltä? –Hän tunnusti, ettei tiedä hatuista.
–Anna tänne se! –Se on minun!
–Äiti! –Äiti!
Tahdon pidellä sinua.
Tule vaimokseni, neito Gwendolen. Lupaan rakastaa sinua ikuisesti.
Suloisimmat sanat nuo
Sisälleni suljen viel
Kultaisimmat sanat nuo
On sanomatta viel
Huumaavimmat näyt nuo
On näkemättä viel
Tuo tunne suurin rakkaus
Mua oottaa jossain viel
Se jossain oottaa
Odottaa mua
–Tuhkimo! –Onko laiskempaa tyttöä nähty?
–Kuka on laiska? –Et sinä, hölmö, vaan Tuhkimo.
Kuka on hölmö?
Suloisimmat sanat nuo
Sisälleni suljen viel
Kultaisimmat sanat nuo
On sanomatta viel
Huumaavimmat näyt nuo
On näkemättä viel
Tuo tunne suurin, rakkaus
Mua oottaa jossain viel
Se jossain oottaa
Odottaa mua
–Oletko kunnossa? –Luulisin.
Ole hyvä.
Aina sama juttu! Kuninkaalliset eivät välitä, miten ajavat.
–Heillä on varmasti tärkeää menoa. –Epäilen.
Kiitos avusta.
–Odota! Mikä sinun nimesi on? –Tuhkimo.
Anteeksi mikä?
Tuhkimo. Istun mielelläni takan luona, ja vaatteillani on siksi tuhkaa.
Siis Tuhkimo... Pidän nimestäsi.
Siihen tottuu. Anteeksi...
Mitä miehen pitää tehdä, että hän pääsee suosioosi?
–Kuka kysyy? –Miellyttävä muukalainen.
Muukalainen on varsin itsevarma.
–Hänen täytyy tutustua minuun. –Hän tutustuu sinuun mielellään.
Hyvänen aika...
En tiedä, haluanko tavata häntä.
–Tietääkö hän, miten käsitellä tyttöä? –Kuten prinsessaa.
Ei vaan kuten ihmistä, ystävällisesti ja kunnioittavasti.
–Et ole kuin muut tytöt. –Mitä tarkoitat?
En mitään. En aikonut loukata sinua.
Ei se mitään.
–Olen vain elänyt suojattua elämää. –Niin minäkin.
–Oletko? –Päivät ovat aina samanlaisia.
–Sitä haluaisi karata... –...ja pysyä poissa ikuisesti!
–Et saa puhua vieraiden kanssa! –Anteeksi, äitipuoli.
Toivottavasti näemme vielä, Tuhkimo.
Pidä kiirettä kantamuksinesi. Mitä ihmettä sinä kuhnit?
Huumaavimmat näyt nuo
On näkemättä viel
Tuo tunne suurin rakkaus
Mua oottaa jossain viel
Se jossain oottaa
Odottaa mua
Miksi naamioidutte, Teidän Korkeutenne, vaikka pyydän toisin.
Minulla oli ihana päivä. On hienoa olla kuin tavalliset ihmiset.
Tavallisuus ei ole niin hienoa kuin luulette.
Minä olen tavallinen ihminen. Se ei ole hienoa.
–Kaikki haluaisivat olla prinssejä. –He eivät tiedä, millaista se on!
Sanokaahan. Olette rikas, asutte palatsissa–
–ja naiset jumaloivat teitä. Mitä teiltä puuttuu?
Oma elämä. Muut päättävät, minne menen, mitä teen ja keitä tapaan.
Ette saa käydä retkillänne. Se on liian vaarallista.
–Se on aivan turvallista. –Ei minulle!
En voi aina valehdella äidillenne. Laki kieltää sen.
Miksi hän ei yksinkertaisesti aja vaunuilla ylitseni?
Halusit tavata minut, äiti.
Christopher! Isäsi ja minä puhuimme juuri sinusta.
–Äitisi puhui, minä kuuntelin. –Mitä on tekeillä?
Suunnittelimme pientä juhlaa suvulle ja ystäville...
...ja kaikille naimaikäisille naisille. Nimiä on vain 500.
–Älä tee aina tätä minulle, äiti. –Mitä?
–Mitä hän tarkoittaa? –Hän ei halua tanssiaisia.
Ei kai!
–Nyt se alkaa taas. –Anna hajusuolani, Max.
Max!
Asia on aivan yksinkertainen.
–Haluamme, että olisit onnellinen. –Mitä se tähän liittyy?!
Toki toivomme sitä, mutta sinulla on velvollisuuksia.
Äitisi yrittää sanoa–
–että sinun täytyy valita vaimo ja saada perillinen.
–Valtakunta on pian sinun. –Ei niin pian.
Pyydän vain, että saan valita morsiamen omalla tavallani.
Olen kai hupsu, mutta haluan olla rakastunut, kun menen naimisiin...
...kuten tekin olitte.
–Sitä mekin toivomme. –Niin toivomme.
–Voit rakastua tanssiaisissa... –Et kuunnellut minua.
–Miksi hän lähti? –Olisiko johtunut puheistamme?
–Lionel! –Teidän majesteettinne...
–Sanelen prinssin kutsun. –Anteeksi, mutta satuin kuulemaan.
–En usko, että prinssi... –Kirjoita ylös, Lionel.
Prinssi Christopher Rupert Windermere Vladimir...
...Karl Alexander François Reginald Lancelot Herman...
–Hermanko? –Herman Gregory James...
Hän kiittää meitä vielä. Hän juhlat tarjoaa!
Prinssi juhlat tarjoaa!
Kuninkaallinen korkeus Christopher Rupert
Jonka äiti on kuningatar Constantina...
...Charlotte Ermintrude Guinevere Maisie...
–Maisiekö? –Maisie Marguerite Anne
Juhlat tarjoaa!
Prinssi juhlat tarjoaa! Prinssi juhlat tarjoaa!
Nyt sana kulkee kautta maan Prinssi juhlat tarjoaa
Hän tahtoo neidon vaimokseen On siinä syy juhlien
–Hän kunpa minut valitsis –Hän minut kunpa valitsis
–Nyt juhlapuvut hankkikaa –Prinssi juhlat tarjoaa!
Tää määräys on prinssinne: esiin tuokaa silkkinne
On oltava kultaa ja punaväriä, jos joku läikyttää viiniä
Pitopöytään laitetaan kinkkua ja filettä vaan
Lampaansatulaa parasta ja vasikkaa maukasta
Limburgeria ei saa unohtaa Cheddar myös muistakaa
Myös tahkojuusto valtaisa tarvitaan hovin pidoissa
Pullat, rommikakkuset sekä suklaaleivokset
Kermatorttua makeaa, ett prinssin maha pullottaa
Prinssi juhlat tarjoaa! Prinssi juhlat tarjoaa!
Kuninkaallinen korkeus 200 orkideaa, 400 unikkoa...
...600 ruusua, 800 liljaa... Christopher Rupert
...1 000 appelsiinia, 2 000 luumua... Windermere Vladimir
...vattua, mustikkaa, mansikkaa... Poika kuningatar Constantinan
Suklaata ja cheddaria, jonka kaviaari on Maximilian Sidney...
Sidneykö?
Hän juhlat tarjoaa!
Prinssi juhlat tarjoaa!
Avaa ovi, Tuhkimo!
Tuossa tuokiossa.
Ota huivini, Tuhkimo.
–Ota hattuni, Tuhkimo. –Ota hansikkaani.
–Oletko pölyttänyt kattohirret? –En vielä. Päivä on ollut kiireinen.
–Sinun päiväsikö? –Olen ollut kaupoissa kanssanne.
Hävytöntä! Isäsi kuoltua minua neuvottiin heittämään sinut kadulle.
Ole kuin joutsen, Minerva. – Annoin sinun jäädä, ja tämä on kiitos!
Hartiat taakse, Calliope. – Minua on aina sanottu liian suopeaksi.
Olet aivan liian suopea, äiti!
Juomme teen yläkerrassa. – Tulkaa, tytöt. On kauneusunien aika.
Haluamme olla eduksemme huomisissa tanssiaisissa.
Teistä en tiedä...
–...mutta minä olen uupunut. –Minäkin olen väsynyt, äiti.
–Sinäkö? –Minä.
–Äitipuoli... –Mitä nyt taas?
Mietin vain tanssiaisia...
Sinne on kutsuttu kaikki naimaikäiset neidot.
Luuletko, että kun prinssi näkee sinut, hän rakastuu oikopäätä?
–En minä sitä... –Annan sinulle neuvon.
Muista asemasi ja ole tyytyväinen siihen.
Lupaan, että olet silloin onnellinen.
–Jos isä eläisi... –Mutta hänpä ei elä, vai mitä?
Hän elää sydämessäni.
Älä takerru menneeseen, Tuhkimo. Se ei ole viehättävä piirre.
–Tuo kuumaa vettä! –Tuo lämmintä maitoa!
Tuhkimo!
Tuo kuumaa vettä! Tuo lämmintä maitoa!
Tuhkimo! Tuhkimo!
Olen kiltti kuin hiiri pieni
Aina tottelen komentojaan
Yhteen paikkaan kotona vie mun tieni
Siellä aina rauhassa olla mä saan
Kun oon omassa nurkassain, omalla tuolillain
On taivas rajana mun toiveillain
Mielikuvitus lentää, luokse kuunkin jo entää
Minut maailman kauneus yllättää
Olen prinsessa Egyptin tai piika pikkuinen
Olen primadonna Milanon oopperan
Olen perijätär kaunis silkkivaatteinen
Omistan silkkimatotilan Japanin maan
Saan miehet ihastumaan Heidän kanssaan leikkiä saan
Olen viileän itsevarma ain
Kun vain oon omassa nurkassain
Yksin oon
Kun oon omalla tuolillain
–Tuhkimo! Minulla on jano! –Tuhkimo! Missä tee viipyy?
Voin olla mitä ikinä tahdonkaan
Olen varas Kalkutan, olen kuningatar Perun
Olen merenneito sinisen ulapan
Olen metsästäjä urhea safarilla
On puuha vaarallista ja mukavaa
Yöllä tahdon mä saalistamassa olla
Mutta aseeni taisinkin unohtaa
Eksyn viidakon mutkiin Olen yksin ja aseeton
Kun yllätän leijonan pesältään
Onnea on
Kun mä oon omassa nurkassain
Yksin oon
Kun mä oon
Omalla tuolillain
Tuhkimo!
Kuninkaallinen korkeus Christopher Rupert...
Äiti! Sinun täytyy heti perua tanssiaiset.
Mahdotonta. Tanssiinkutsu on jo esitetty.
–Mitä sanoisimme syyksi? –Teitte sen kysymättä lupaani...
...ja häpeätte tekoanne.
En ole koskaan hävennyt tekojani enkä häpeä vastedeskään.
–Minun ei kai pitäisi sekaantua... –Oikein!
–Jos prinssi menee tanssiaisiin... –Petturi!
–Kuulostaa hyvältä. –...ja löytää neidon, asia on selvä.
Mutta jos prinssi ei löydä neitoaan...
Olet nero, Lionel!
Tulen tanssiaisiin. Jos en löydä sieltä neitoa, etsin hänet itse.
Etkä sinä sekaannu siihen, kestipä se miten kauan tahansa.
Se kuulostaa kyllä reilulta peliltä.
–Jos sinä sitä haluat... –Kiitos! Rakastan teitä molempia!
Tunnen nahoissani, että hän tapaa oikean tänään.
Tunnet nahoissasi, jos hän ei tapaa oikeaa.
Äiti!
Kaikki ovat vihreinä kateudesta nähdessään tyttäreni.
–Niinkö luulet, äiti? –Pysy aloillasi, Minerva!
Sukumme on kuuluisa kiehtovista naisistaan!
Olisin voinut naida prinssin, jos minulla olisi ollut tällainen tilaisuus.
Jos minua olisi tuettu, kuten minä tuen teitä!
Jos joku olisi uhrautunut puolestani.
–Tuo sattuu, äiti! –Kauneuden eteen kannattaa kärsiä.
Käydäänpä tämä vielä läpi.
Jos onnistumme, ei ole mahdotonta, että prinssi valitsee toisen teistä...
...morsiamekseen.
No...
Räpsyttelen ensin ripsiäni.
–Hienoa. –Minä aion niiata ensiksi.
Sitten minäkin niiaan ensin.
–Sitten räpsyttelen ripsiäni. –Samat sanat.
Jatketaan. Mitä aiotte sanoa prinssille? – Minerva.
Käskit näyttää, että olen muutakin kuin kaunis.
Päätin siis lausua hänelle runon.
–Runonko? –Mitä vikaa siinä on?
Teettepä mitä hyvänsä, älkää paljastako, miten älykkäitä olette.
Miehet eivät siedä älykkäitä naisia.
–Kyllä, äiti. –Lopeta nyt jo se rapsutus, Minerva!
En voi sille mitään. Tiedät, että raavin, kun olen hermostunut.
–Mitä sinä aiot sanoa, Calliope? –Tuota...
–Olen harjoitellut tarttuvaa nauruani. –Mitä?
Aion nauraa tarttuvasti kaikille prinssin vitseille.
–Hyvä on, mutta älä ala pärskiä! –Kyllä, äiti.
Ja sinä, Minerva... Yritä olla raapimatta itseäsi.
Muistakaa, tytöt, että puutteet on peitettävä...
Aina häihin asti!
Eikö miehen pitäisi rakastaa sinua sellaisena kuin olet?
Mikä hassu ajatus!
Kerrohan, Tuhkimo...
Mitä sinä sanoisit valloittaaksesi prinssin?
–En tiedä. –Etpä tietenkään.
Sanoisinpa mitä vain, tietäisimme kuuluvamme yhteen.
–Hän hymyilisi ja suutelisi kättäni. –Miten romanttista!
–Sano se vielä kerran, Tuhkimo. –Hölynpölyä!
Nyt ei ole kyse rakkaudesta vaan avioliitosta!
Ettekö te ole oppineet mitään?
Jos rakastua tahdot, saat rakastua unelmiin
Jos rakastua tahdot, saat varautua kyyneliin
Hellyys on vain nuorison kuvitelmaa
Luottamus on vain lasten unelmaa
Mä rakastua tahdoin, kun täysikuu kumotti
Mä rakastua tahdoin, vaikka olin sokea niin
Mä rakastua tahdoin Rakastuin unelmiin
Mutt rakkautein kuoli pois
Mä rakastua tahdoin, kun täysikuu kumotti
Mä rakastua tahdoin, vaikka olin sokea niin
Mä rakastua tahdoin Rakastuin unelmiin
Mutt rakkautein
Kuoli pois
Lähtisinkö minä tanssiaisiin?
Miksi minä muka sinne haluaisin?
Istun mieluummin takan lämmössä.
Kun oon omassa nurkassain
Omalla tuolillain
On taivas rajana mun toiveillain
Mielikuvitus lentää, luokse kuunkin jo entää
Minut maailman kauneus yllättää
Pääsen upeaan linnaan kimalteiseen
On seurana mulla prinssi vanhempineen
Jos mä katsahdan sisarpuoliini päin
Nään että vihertää he kateina näin
Oon arka ja keimailen
Kun prinssin seurassa oon
Teidän Korkeutenne...
Juhlien kaunistus oon
Täällä nurkassain
Yksin oon
Kunpa...
Voi kunpa pääsisin tanssiaisiin!
Hölynpöly pöllähtää Höpön pöpön pulinaa
Kaiken maailman unelmat on hoopoa ja joutavaa
–Kuka sinä olet? –Olen haltijatarkummisi.
–Sinäkö? –Enkö kelpaa vai?
–Jos haluat ballerinahameisen... –En toki! En vain arvannut, että...
Hölynpöly pöllähtää Höpön pöpön nolla
Kaiken maailman uneksijoilta on höyrähtänyt polla
–Kamalaa. –Yritä itse vääntää riimiä joka väliin!
Tarkoitin, mitä sanoit unelmista. Miksi en saisi unelmoida?
Tämä taitaa kestää jonkin aikaa.
–Etkö kutsu minua sisään? –Anteeksi. Tule sisään.
Olen täällä, Tuhkimo!
Kuvittelenko, vai onko täällä kylmä?
–Miten sinä tuon teit? –Olen harjoitellut.
Olen aina toivonut, että joku veisi minut täältä.
Jos haluat muualle, lähde pois.
Sinussa soi rakkaus. Se on syvällä sisimmässäsi.
Kun löydät sen, mikään ei estä sinua lähtemästä täältä.
Sinä et tunne äitipuoltani.
Arvaa, mikä hänen ongelmansa on. Hän ei siedä sinun ylivertaisuuttasi.
–Kenen? Minunko? –Onko täällä muitakin?
Minulla ei ole muita kuin he.
Lupasin isälle, että perhe säilyy koossa.
Isäsi ei varmastikaan toivonut sinulle tätä, Tuhkimo.
Olen unelmoinut lähdöstä monta kertaa.
Sepä se. Useimmat vain unelmoivat, mutta eivät tee mitään.
Voi kunpa... Toivominenkin on kai ihan turhaa.
–Kaikki alkaa toiveesta. –Arvaa, mitä olin äsken toivomassa.
Sitäkö, että muuttaisin kurpitsan vaunuiksi, joissa ajaisit linnaan?
Tiedän, mitä aiot sanoa. Hölynpöly pöllähtää...
–Höpön pöpön pulinaa. –Olet oikeassa. Se on mahdotonta.
Mahdoton on tavallisen kurpitsan kultavaunuiks muuttua
Mahdoton on tavallisen neitosen prinssin vaimoks tulla
Ei neljä valkohiirtä voi hevosiksi muuttua
Niin hölynpöly pöllähtää, kun se on
Mahdotonta!
On maailma täynnä pähkähulluja
Ei usko he järkeviä ajatuksia
Eivätkä usko kunnon ihmisiä
Nämä hullut reppanat toivovat asiat mahdottomat
Mahdoton todeks muuttuu milloin vain
–Mahdotonko? –Mahdoton!
Jos mahdoton muuttuu todeksi, miksi en voisi unelmoida mahdottomia?
–Vaikka tanssiaisista... –Mene! Olet ainoa, joka sen estää.
–Miten minä sinne pääsisin? –Totta puhut.
–Olen toivonut sitä niin kovasti. –Tiedän, Tuhkimo.
Menepä tuonne seisomaan.
Mikä minua vaivaa? 600 vuoden harjoittelun luulisi tepsivän.
Hyvänen aika!
Tarvitsemme hevoset. Katsotaanpa.
–Ovatpa ne kauniita! –Älkää yrittäkö karata!
Tämä on kuin suoraan unelmistani.
Nyt on ajuri, lakeijat, hevoset ja vaunut. Olenkohan unohtanut jotain?
Pyöri! Pitääkö minun tehdä kaikki?
Kiitos, haltijatarkummi! Kiitos!
Yksi asia vielä: sinun täytyy lähteä juhlista ennen puoltayötä.
–Se on tärkeää. –Niinkö aikaisin?
Älä minua syytä. Taika kestää vain keskiyöhön. Ala mennä.
Se totta on: voi tavallinen kurpitsa kultavaunuiks muuttua
Se totta on: voi tavallinen neitonen prinssin vaimoks tulla
Voi valkohiiret hevosiksi muuttua
Hölynpöly pöllähtää Ja totta on tää
Se totta on! Se totta on!
On maailma täynnä pähkähulluja
Ei usko he järkeviä ajatuksia
Eivätkä usko kunnon ihmisiä
Nämä hullut reppanat toivovat asiat mahdottomat
Ja mahdoton todeks muuttuu milloin vain
–Se totta on –Se totta on
Miten paljon kaunottaria! Poika löytää kyllä oikean täältä.
–Entä jos ei löydä? –Tanssiaiset eivät lopu ikinä!
Ruoka ei taida riittää.
Haluan tanssia hänen kanssaan!
–Katso nyt. Hymyileekö hän? –Irvistää.
–Hymyileekö edes hiukan? –Kunhan toivot.
Anteeksi.
Olette varmasti huomannut kauniit tyttäreni.
Sanon viimeisen kerran, että prinssi tanssii kaikkien kanssa.
Yrittäkää edes hillitä itseänne.
Kaikki haluavat nähdä tyttärensä prinssin kanssa. Minä haluan tietää...
...kuka saa kunnian...
...tanssia teidän kanssanne.
–Anteeksi mitä? –Älkää ujostelko.
Mikä miehinen muoto! Mitkä jylhät piirteet!
Mikä upea...kalju!
Ei saa koskea.
Ei kai meidän tarvitse näytellä?
Tiedän, että tunnette meidän välillämme olevan jotain.
Toivon todella, että välillämme olisi jotain.
–Niinkö? –Ollapa välillämme manner.
–Kutittaako teitä? –Ei, kuinka niin?
–Te raavitte itseänne. –En raapinut.
–Te raavitte taas. –En usko.
Kuin kohtaavat laiva yöllä, jotka toisilleen viestittää...
–Anteeksi mitä? –Elämän merellä. Se on runo!
Yöllä kohtaavat laivat olemme me.
–Elämän merellä. Ettekö tajua? –Toki.
Pyydä orkesteria lisäämään vauhtia.
Jäikö minulta jotain kuulematta?
Te nauratte taukoamatta.
–Teidän korkeutenne on très amusant! –Minua ei usein pidetä hauskana.
Mutta meillähän oli niin mukavaa!
–Ei niin lujaa! –Nopeammin, Lionel.
Tämähän sujuu kamalan hyvin, eikö?
Tuhkimo, tästä eteenpäin saat selvitä yksin.
–Etkö tule mukaani? –Olet perillä. Loppu riippuu sinusta.
Älä pelkää. Muista, että sinun täytyy olla ulkona, kun kello lyö 12.
–Hei! –Hyvää iltaa, Teidän Korkeutenne.
–Kuka hän on? –Kukaan ei tiedä. Mikä kaunotar!
Hän on suloinen näky. Olisinpa nuorempi niin...
Niin mitä, kultaseni?
–Olisin nuorempi. –Aivan niin, kultaseni.
–Mistä hän ilmestyi? –En ole koskaan nähnyt häntä.
Tuossa tytössä on jotain tuttua.
–Olemmekohan tavanneet ennenkin? –Muistaisin sen kyllä.
–Ehkä se oli viime kesänä järvellä. –En osaa uida.
–Entä talvella vuoristomajalla? –Vuorillako?
–Käytkö sinäkin vuorilla? –En. Katselen niitä mielelläni.
–Ne ovat niin kauniita. –Sinä olet niin kaunis.
Kaikki katsovat meitä.
Katsovatko? Unohdin, että täällä on muitakin.
Hetki siitä vain on, kun näin sun
Yllätti mut näky ihmeen ihana
Syntyi tunne tuo uusi En väsy ihailuusi
Kaikki muu pois katoaa
Hetki siitä vain on, kun kohtasin sun
Kun kuiskasin tervehdyksen
Antaa kellojen soida ja puiden huminoida
Tahdon kaikille kuuluttaa tään
Hänet löysin, oman armaan
On hällä tähtöset silminä varmaan
Hänen kanssaan tanssien lennän
Hänen kanssaan jo taivaisiin saan
Oman armaani kanssa mä lennän
Yli vuorten ja ketojen vaan
Tahdon kanssasi sun lentää onneeni mun
En vanhaan palata tahtoiskaan
En entiseen palata tahtoiskaan
Hetki siitä vain on, kun kohtasin sun
Kun kuiskasin tervehdyksen
Antaa kellojen soida ja puiden huminoida
Tahdon kaikille kuuluttaa tään
–Hänet löysin! –Oman armaan!
Oman armaani kanssa mä lennän
Yli vuorten ja ketojen vaan
Tahdon kanssasi sun lentää onneeni mun
En vanhaan palata tahtoiskaan
En entiseen palata tahtoiskaan
Miksi hän tahtoo tytön tuollaisen, noin kaunihin ja herttaisen?
Miksi ei tahdo tyttöä muunlaista, näin tuhtia eukkoa?
Hän on hento raukka parka, vaikka ehkä sieväkin
On siinä helppo työsarka murtaa hältä käsivarsikin
Miksi hän tahtoo tytön tuollaisen noin ilmeisen herttaisen?
Miksi ei tahdo tyttöä muunlaista, näin aidon tavallista?
Onhan hän soma tietenkin, vaan niin on myös ruusunnuppu
Onhan hän hieno tietenkin, vaan niin on myös silkkihuppu
–On joutsenellakin tuollainen kaula –On liljallakin yhtä valkea paula
–On kissakin yhtä viehkeä luonne –Onkohan tässä romanttinen juonne?
Miksi hän tahtoo tytön tuollaisen, aivan liian kauniin?
Miksi ei tahdo tyttöä muunlaista, aivan tällaista?
Hän on hento raukka parka Ei luonto avujaan säästä
On siinä helppo työsarka vetää hältä tukka päästä
Miksi hän tahtoo tytön tuollaisen, aivan liian kauniin?
Miksi ei tahdo tyttöä muunlaista, aivan tällaista?
Mikä prinssiä vaivaa? Mikä prinssiä vaivaa?!
–Kai poikani osaa käyttäytyä? –Hän on herrasmies, majesteetti.
–Omena ei putoa kauas puusta. –Aivan, Teidän Majesteettinne.
Poikani on ihastunut. On kuin olisitte ilmestynyt tänne taikaiskusta.
–Mitä isä puhuu? –Mitä väliä sillä on?
Sanoit itse, että et löydä oikeaa neitoa tanssiaisista.
–Tunnemmeko vanhempanne? –En oikein usko.
–Esitelkää meidät. Missä he ovat? –Isäni on...
–Niin, ystäväiseni? –Äitini on...
Olen pahoillani. Suokaa anteeksi.
Mitä sinä sanoit hänelle?
–Eikö olekin ihastuttava neito? –Hän jännittää.
–Kuka tuo on? –Lionel.
–Kello ei ole vielä 12. –Haluan lähteä jo.
–Aiotko luovuttaa? –En ole se, miksi he minua luulevat.
He luulevat sinua juhlien kaunottareksi ja ovat oikeassa.
–Olet vielä täällä! –Olin juuri...
En tiedä, mitä vanhempani sanoivat, mutta pyydän sitä anteeksi.
He olivat kilttejä sukuuni verrattuna.
Haluan tavata sukusi ja ystäväsi.
–Et halua, vannon sen. –Ovatko he niin kauheita?
–He eivät halunneet minua tänne. –Onneksi sentään tulit.
Oli vähällä, että en tullut itsekään.
–Ei prinssi voi jäädä pois juhlistaan. –Touhu on vanhanaikaista.
Tuntuu kuin olisin palkintosonni, jota ajetaan takaa.
Naura vain, mutta olen tosissani.
Jos jaan loppuelämäni jonkun kanssa, hänen täytyy olla...
–Jännittävä! –Niin kai.
–Mutta kiltti. –Ei liian kiltti.
Ja nöyrä palvelijanne ikuisesti.
Minulla on palvelijoita. Tahdon jonkun, jonka kanssa voin puhua.
Arvaa, mitä toivon. Toivon...
Useimmat vain toivovat, mutta eivät tee asioille mitään.
Olet oikeassa.
Saanko kysyä sinulta jotain?
Tietysti.
Onko mahdollista tietää heti toisesta, että hän on se oikea?
Se on mahdollista.
En ole oma itseni tai ehkä olenkin kanssasi oikea oma itseni.
En se, mitä muut odottavat minun olevan vaan oikea itseni...
–Sanoissani ei ole mitään järkeä. –Minusta niissä on.
–Se tässä pelottaakin. –Pelottaa...
...hämmentää ja ihastuttaa! Kaikkea sitä samaan aikaan.
Rakastanko sua, koska oot kaunis niin?
Vai ootko kaunis niin, koska rakastan sua?
Vai onko tää pelkkää mielen kuvitelmaa?
Sä liian kaunis oot, et totta olla voi
Mä rakastanko sua, koska oot neito kaunehin?
Vai ootko kaunehin, koska rakastan sua?
Ootko kangastus vain mieleni kaipaavan?
Vai ootko yhtä suloinen kuin miltä näytätkin?
Ehkä sinä olet kuvitellut minut ja minä sinut.
Onko tää pelkkää mielen kuvitelmaa?
Oot liian suloinen, et totta olla voi
Mä rakastanko sua, koska oot urho suloisin?
Vai ootko suloisin, koska rakastan sua?
Ootko kangastus vain mieleni kaipaavan?
Vai ootko yhtä suloinen kuin miltä näytätkin?
Olen aina unelmoinut tästä, ja nyt se on totisinta totta!
–En halua tämän yön loppuvan ikinä. –En minäkään.
Ootko kangastus vain mieleni kaipaavan?
Vai ootko yhtä suloinen kuin miltä näytätkin?
–En voi jäädä. Minun täytyy mennä! –Odota! Tule takaisin!
En edes tiedä nimeäsi.
Älä päästä häntä karkuun, Chris!
Teidän Korkeutenne, teidän täytyy...
Rakastanko sua, koska oot suloinen?
Vai ootko suloinen, koska rakastan sua?
Ootko kangastus vain mieleni kaipaavan?
Vai ootko yhtä suloinen kuin miltä näytätkin?
Tulkaahan nyt, tytöt.
Mikä ilta! Mikä upea tilaisuus!
–Se oli täydellistä! –Kuin unta!
–Tanssitteko prinssin kanssa? –Noin tunnin.
–Tunninko?! –Etkö itse muka tanssinut?
Tietenkin, jos kerran sinäkin.
En yhtään ihmettelisi, jos prinssi valitsisi toisen teistä vaimokseen.
–Uskomatonta! Tunsitteko kaikki? –Kaikki tärkeät henkilöt...
...lukuun ottamatta prinsessaa, jonka nimeä en kuullut.
–Tanssiko prinsessa prinssin kanssa? –En huomannut katsoa.
Pitikö prinssi siitä prinsessasta?
Kerrohan, mitä olet tehnyt poissaollessamme, Tuhkimo.
Unelmoin, millaista tanssiaisissa olisi ollut.
–Sitä ei voi tietää, ellei ollut siellä! –Sitä ei voi kuvitellakaan!
Kuvittelen, että siellä on upea portaikko–
–kynttilöitä kaikkialla ja orkesteri.
–Tuon kuulitko? –Korviani uskonko?
Hän puhuu kuin tietäisi
En tiedä lain, kuvittelen vain
Kuin unikuvan piirtäisi
Osaan kuvitella suuren tanssisalin
Aivan mahtavan ja upean ja kauniin
Jos prinssin yllättäen kohtaat sinä siellä
Tunnet varmaan olevasi ikään kuin tiellä
Pelkäät kuuluvan, miten sydämesi hakkaa
Tahdot tehdä vaikutuksen prinssiin
Pelkäät tunnetta, ett rohkeutesi lakkaa
Sitten kutsuu prinssi sinut tanssiin
Kun prinssi tanssittaa sinua, on kuin leijuisit ilmassa.
Aivan niin!
–Tuntuu kuin et painaisi mitään. –Juuri siltä se tuntuu!
Ja ihanan hetken ajan te olette kuin kahden maailmassa.
On kaunis yö
Ei yötä kauniimpaa voi ollakaan
On prinssi sun, hän uljas on
Ei uljaampaa voi prinssiä ollakaan
Kuu kirkas nyt taivaalla loistaa Se kuulee tään laulun
Hän korvaasi kuiskaa: "Kulta, sä oot mun"
Nyt lähdet pois, vaikk jäädä vois
Viel suukko poltteen huuliin saa, kun kohtauksesta muistuttaa
Kauniin, kauniin yön
On kaunis yö
–On kaunis yö –Kovin kaunis
–Ei yötä kauniimpaa voi ollakaan –Se on kaunis
–On prinssi sun –Hän uljas on
Ei uljaampaa voi prinssiä ollakaan
–Kuu kirkas nyt taivaalla loistaa –Se kuulee tään laulun
–Hän korvaasi kuiskaa –"Kulta, sä oot mun"
Nyt lähdet pois, vaikk jäädä vois
–Viel suukko poltteen huuliin saa –Kun kohtauksesta muistuttaa
–Kauniin –Kauniin, kauniin
Kauniin yön
Lopettakaa! Mitä puppua! Täyttä hölynpölyä.
Ja te kuuntelette häntä!
–Mutta äiti... –Huoneisiinne siitä! On myöhä.
On täysin naurettavaa edes ajatella, että tanssisit prinssin kanssa!
Miksi? Miksi sitä on niin vaikea kuvitella?
Siksi!
Olet rahvaanomainen. Äitisi oli rahvaanomainen, niin olet sinäkin.
Voit peseytyä ja vaihtaa mekon, mutta olet silti rahvaanomainen.
Harkitsisiko prinssi muka naivansa sinut? Ajatus on naurettava!
–Minun isäni... –Isäsi oli heikko.
Hän hemmotteli sinut ja täytti pääsi unelmilla, jotka eivät toteudu.
Eivät koskaan.
Alahan siivota täällä. Paikka on kuin sikolätti.
Isä, tiedän luvanneeni, etten koskaan lähde täältä–
–mutta en voi jäädä tämän jälkeen.
Jos näkisit, miten äitipuoli on muuttunut, ymmärtäisit.
Minä ansaitsen parempaa, isä. Ansaitsen rakkautta.
Tajusin sen tänä yönä, eikä muulla ole enää väliä.
Kuin unta vain kaikki ollut ois
On huulillani suudelmansa
On muistot nämä kuin ansa
Kauniin, kauniin yön
Tuhkimo...
–Kerro prinssille rakkaudestasi. –Miten? Katso minua.
Luuletko, että hän rakastui juhlapukuusi ja kampaukseesi?
En tiedä. Jos et olisi auttanut...
Et tarvinnut apuani, vaikka luulit niin.
Luota itseesi ja siihen, että hän rakastaa sinua juuri tuollaisena.
Olet valvonut koko yön. Tule syömään jotain.
En voi syödä enkä nukkua ennen kuin olen löytänyt hänet.
Neitoa on etsitty kaikkialta tuloksetta.
–Et ehkä löydä häntä koskaan. –Älä puhu noin. Minun täytyy!
Et tiennyt hänestä mitään ennen viime yötä etkä tiedä vieläkään.
Paitsi että hän on kaunis, kuten muutkin neidot.
En halua kuulla muista, äiti.
Hän ei ole kuten muut. Hän on erilainen kuin muut tapaamani tytöt.
Miten voit tietää sen yhden illan jälkeen?
Onko tuo pelkkää mielen kuvitelmaa?
Hän on liian suloinen totta ollakseen
Rakastatko häntä, koska hän on suloinen?
Vai onko hän suloinen, koska häntä rakastat?
Onko hän kangastus vain mielesi kaipaavan?
Vai onko hän yhtä suloinen kuin miltä näyttääkin?
Olen etsinyt jotain koko elämäni.
Nyt olen löytänyt sen. Se on hän.
Sitten sinun täytyy löytää hänet.
Etsi kunnes löydät hänet, Chris.
Uutiseni ovat huonoja. Kukaan ei tiedä, kuka tai mistä hän on.
Hän on jossain. Etsin valtakunnan joka sopukan, kunnes löydän hänet.
Lasikenkä... Kuka tanssii lasikengissä?
Sovitamme kenkää kaikille neidoille, kunnes oikea löytyy.
Aion mennä hänen kanssaan naimisiin!
–Tee kuten prinssi pyytää, Lionel. –Kyllä, kuningatar.
Tuo tunne suurin rakkaus
Mua oottaa jossain viel
Se jossain oottaa
Odottaa mua
Minun kenkäni! Tunnistan sen oitis. Se sopii kuin valettu.
Kuka tahansa näkee, että kenkä kuuluu sirompijalkaiselle.
Mitä tämä on? Olet kutistanut sen! Se oli aivan sopiva juhlissa.
Prinssi on väsynyt, ja on ilmiselvää, että...
Onko talossa muita naisia?
On... Täällä on vielä yksi nainen.
Pois tieltä!
Tarkoitin, onko talossa muita nuoria naisia.
–Kuinka nuoria? –Teitä nuorempia.
Hyvä luoja! Se sopii minulle, se sopii!
Se on mahdotonta!
Veri ei kierrä jalassani.
Vetäkää kenkä pois!
–Vedä lujempaa, ääliö! –Nimittely on aivan turhaa.
Lasken kolmeen. Yksi, kaksi...
Mikä teitä vaivaa? Sokeakin näkisi, että kenkä ei mahdu jalkaani.
Oletteko varma, että talossa ei ole muita?
Täällä ei ole muita.
–Ei todellakaan. –Ei edes palvelijaa.
–Mitä ovien takana on? –Minkä ovien?
Takananne olevien ovien.
Näitäkö tarkoitatte? Siellä ei ole mitään.
–Tarkistaisin asian itse. –Se on tavallinen keittiö.
–On pataa, pannua, hiiriä... –Siirtykää syrjään, rouva.
Valitkaa toinen tyttäristäni, minä pyydän!
Calliope on opiskellut puhetaitoa. Hän on älykkäämpi kuin luulisi.
Minerva taas on vahva kuin härkä.
Hän osaa "Hesperosin" ulkoa kolmella kielellä!
–Ja vielä siansaksalla. –Lopettakaa typeryydet, hyvä rouva!
Lähdetään, Lionel!
Aina sama juttu! Kuninkaalliset eivät välitä, miten ajavat.
Heillä on varmasti tärkeää menoa.
Mikä sinun nimesi olikaan?
Tuhkimo.
–Tuhkimo... Pidän nimestäsi. –Siihen tottuu.
Saanko?
–Ei! –Ole hiljaa, nainen!
Mahdoton todeks muuttuu
Milloin vain
Rakkaus muuttaa kaiken voi
Rakkauden laulu sinussa soi
Kuunnelkaa nyt, miten soi
Sävel kaunis sydänten
Elämä uusi koittaa saa
Ei mikään estä onnea
Vuoret siirtyy
Taivas loistaa
Toiveet toteutuu
Rakkauden laulu teissä soi
Nyt mennä voit minne ikinä tahdotkaan
Nyt tehdä voit mitä ikinä tahdotkaan
Nyt olla voit mitä ikinä tahdotkaan
Ja rakkauden laulu teissä aina soi
Vuoret siirtyy
Taivas loistaa
Toiveet toteutuu
Rakkauden laulu teissä soi