Alan... Ni får gå ombord snart. Jag ska leta reda på mamma.
- Hon vill inte Visa att hon gråter. -Hon gråter hellre offentligt på toa.
- Känns det sorgligt att jag flyttat? -Din första utlandsresa...
Du kanske reser till Amsterdam... Europeiska kvinnor är annorlunda.
- Hur vet du det? -Genom James Bondfilmer.
Titta på mamma! Vad söta ni var!
- Pappa var orolig för dig. -Han kan inte medge sin egen saknad.
Jag lever ut det och kommer över det - han får huvudvärk.
- Kanske för att du lever ut det. -Nej, du stänger in dina känslor.
Hör ni, kan vi inte slippa det här...?
Förlåt. - Tar du den? - Du ska få nåt. En internationell sökare.
Oavsett var du är, tryck på knappen och min sökare ringer.
- Då ringer jag dig. -Om du inte svarar flyger hon dit.
Klart att gå ombord på flyg178 till London. Ha boardingkorten till hands.
Då är det väl dags...
Ge mamma en stor kram. Hon är väldigt skör.
Pappa är helt förstörd, så glöm inte att ringa.
Sköt om varann.
- Jag trodde att du skulle bryta ihop. -Jag är väl starkare än man tror.
Nu får vi mer tid för oss själva. Bara du och jag. Ensamma i huset.
- Det är ingen fara. -Förlåt.
Om intervjun går bra flyttar vi till New York. Vi får mer pengar.
Jag struntar i pengarna. Du har haft ett bra jobb hos Sellinsky i 23 år-
-och vi har bott i Ohio hela livet. Du avskyr väl New York?
Det gjorde jag bara när det var inne att hata New York.
Jag är i reklambranschen. Jag är svag och följer strömmen.
- Vi kan hälsa på Susan oftare. -Du, ja. Mig pratar hon inte med.
När hon berättade att hon var osäker över läkarbanan exploderade du.
- Jag bara hotade att stämma henne. -Man kan inte stämma sin dotter.
Jo, efter fallet med mr Brown och dottern Muffy.
Vänta lite...
Tack för att du ordnade intervjun. Jag ska dit. Klockan tio.
Jag kan inte berätta för Nancy att jag har fått sparken.
Jag inser att det är primitivt av mig, men det är så jag tänker göra.
Ja, men du är inte Nancy. Det var hyggligt av dig. Tack. Hej då.
Det finns för mycket mat!
Nej. När Alan bodde hemma fick jag aldrig tillräckligt. Ge mig potatisen.
Det här är fantastiskt. Förut gällde allt prat ungarna.
Nu kan vi prata om oss själva. Det är rena pladderfesten!
Hur är det med dig?
Jag har ingen aning om vad jag ska göra resten av livet.
Jag vet inte ens om jag ska följa med på intervjun.
Jag skulle bara hänga med, för att jag är panikslagen och osäker.
Det är ironiskt att så fort vi har tid för varann skiljs vi åt.
Om vi tvingar oss att umgås i stället för att låta det ske naturligt...
...vad försöker vi bevisa då?
Jag vet inte vad jag ska säga, raring.
Jag måste packa.
God morgon, sir.
Välkomna ombord på Tri-States flygning 42 till New York.
Se till att säkerhetsbältena är fastspända...
En överraskning!
Henry”
- Är du glad för att jag följde med? -Ja, mycket glad.
- Du låter inte glad. -Jag lägger band på mig.
Vi är glada allihop.
Du glömde dina iläggssulor.
Vill ni skicka dem till honom?
Den här glömmer han alltid. Då kliar hans eksem. Skicka den.
Han kommer att klia och flaga i två dar.
- Låt dem sitta tillsammans! -Tack.
- Varsågod. -Vi ska inte äta.
- Ska vi inte ha lite? -Vi ska bo på ett världsberömt hotell.
Vill du förstöra aptiten med en gammal möglig macka?
Han ber om ursäkt.
- Jag är för nervös för att äta. -Du har ju ett jobb.
Det här är annorlunda. Senior Creative Director. Det är ansvarsfullt.
Det kommer att gå bra.
- Härlig stad, inte sant? -Jag ser bara dimma.
Dåliga nyheter: Det är så dimmigt här att vi måste landa i Boston.
Vi kanske kan flyga närmare.
- Jag hämtar väskorna. -Vi ses vid bagagebandet.
Ja, jag är fortfarande glad för att du följde med.
Bussarna är fulla. Sista tåget går från South Station om 20 minuter.
- Det går ett tåg om 20 minuter. -Väskorna kom inte.
- De kom inte ut, helt enkelt. -Vad menar du?!
- Ta det lugnt. -Det är den viktigaste intervjun i...
Ge mig lappen...
Ursäkta mig! Finns det fler väskor där uppe? Vi skulle landa...
- Är du inte klok?! -Henry Clark från flygning 42.
Du kommer att göra illa dig!
- Det är inte vår väska! -Kan ni beskriva väskorna?
En brun väska, en brun klädpåse, tre blåa bagar.
Många väskor är lika. En utförlig beskrivning underlättar gripandet.
Väskorna har inte mördat nån, de har kommit bort.
- Min väska ser ut ungefär så där. -Är den 60 eller 65 centimeter?
I brådskan glömde jag mäta mina väskor!
Den ser ut ungefär så här. Det är en grov skiss, men det kanske hjälper.
- Är ni konstnär? -Jag har varit i reklambranschen.
Det är en fantastiskt fin teckning. Tyvärr har vi inte den väskan.
- Var i Bostontrakten ska ni bo? -I Bostontrakten bor vi i New York.
Ta det lugnt! Det finns många taxibilar.
- Jag borde ha ätit nåt. Jag är yr. -Det finns mat på tåget.
Försök att bara flyta med!
Du har rätt, jag ska lugna ner mig. Tack.
- Vad smakar det? Jordnötssmör? -Absolut inte.
- Du brukar inte smaka jordnötssmör. -Jag får slänga Läppstiftet.
- Du har ätit jordnötssmör! -Nej! Herregud...
Jag erkänner! Jag gick till automaten medan jag väntade. Jag hade 75 cent.
Jag Ia i dem, jag fick ingen växel, så jag åt upp allihop.
Hur många var det? Två! Och jag som är yr!
- Förlåt, men jag älskar dig ändå. -Ska vi åka nånstans?
Jag trodde vi åkt redan! Vårt tåg går om tio minuter!
Har vi missat det?
-15.38-tåget... Vi har missat det. -Det kan inte vara sant!
De kommer att förstå.
De ger inget jobb till nån som inte kan ta sig från Ohio på ett dygn!
Det spelar nog ingen roll i reklamvärlden.
Om du vill bli bud, kanske. Hinner jag gå på toa?
- Du har all tid i världen. -Vi tar nästa tåg.
Vi hyr en bil. De åker inte ifrån en och man hamnar inte i Boston.
Som du vill. Fem minuter.
15. 38-tåget till New York avgår nu från spår 12.
Alla passagerare ombeds att stiga ombord.
Ursäkta mig...
Var ligger damtoaletten? Inte herrtoaletten!
- Där borta. -Nancy, vi kanske hinner med tåget!
Kan ni hämta min fru? Det är viktigt! Brun kappa och blå klänning. Blond.
- Jag gick fel. -Vi kanske hinner!
- Jag måste gå på toa! -Tåget går om två minuter!
Hon ville inte!
Hitåt! Kom!
- Jag springer i förväg. -Jag kan inte springa i de här skorna.
- Herregud... -Vänta!
- Sprickfärdig. Vi klarade det. -Jag förlåter dig för jordnötssmöret.
Vi försöker hitta en plats.
- Är det här tåget till New York? -Nej, det där.
Inget på Hertz, Avis eller Budget. Vi måste ha en bil.
Vi måste vara trevliga. Killen på Avis gillade dig inte.
- Kan jag hjälpa er? -Ja, hur står det till?
- Vi vill hyra en bil. -Kompakt, mellan eller Iy›0
- Kompakt. -De är tyvärr slut.
Mellanklassen passar också bra.
De är dessvärre också slut. Vi har bara en lyxbil.
- Varför frågade ni...? -Vi tar lyxbilen.
Det låter fint.
De borde ändra skylten till: "Vi har bil."
Kan jag få ett kontokort?
Den kör nästan sig själv. Vill ni ha kollisionsförsäkring?
Om den kör sig själv och vi krockar är det väl bilens fel?
Vad varmt det är!
Här står allt utom hur man stänger av värmen.
Vad ska vi göra? Jag smälter bort!
- Det finns ingen avstängningsknapp. -Jag känner mig helt kokt!
Det är iskallt! Stäng fönstret!
- Har vi fastnat i slentrian? -Nej.
- Kanske jag, men inte vi. -Varför har du fastnat i slentrian?
Alla dagar är likadana, förutsägbara.
Jag är mera fast i slentrian än du. Ända sen Alan åkte...
...undrar jag varje morgon vad jag ska göra.
- Det har bara varit en morgon. -Ja, men det har redan satt igång.
- Vi är båda fast i slentrian. -Var för sig.
Men "vi" är inte fast i slentrian, för det skulle vara...
Det vore verkligen slentrian.
Vi kommer till en korsning. Vart ska jag åka?
Ser du en skylt med "Cross Bronx Expressway? Bra.
- Kör förbi den... -Kör förbi?!
- Triborough-bron leder till Manhattan. -Jag har redan svängt av!
- Det sa jag inte att du skulle. -Jo, du antydde det!
Jag vet inte ens hur man "antyder”' en sväng!
Jo, det vet du! Är det en karta du har i knät?
Jag vet inte! Jag är ingen kartritare, med det liknar en sån.
Det är en hel massa linjer på den. Vill du se?
Sluta, det är inte roligt!
- Håll höger här framme. -Ska vi inte använda navigatören?
Jag läser kartan nu. Ta bron till FDR, så kommer vi rakt in i Manhattan.
- Är det New York där bakom? -Vad?
- Det här är fel bro! -Den här kartan...
Är det kartans fel, kanske?
Kör vidare på Grand Street.
Var inte sur. Han hittar uppenbarligen i stan.
Jag blev förvirrad när vi kom från fel håll.
Han är inte förvirrad.
Vad? Det är ju franska. Nej, tryck inte på knapparna!
Varför inte? Jag kan inte franska!
- Vad sa han? -Kinesiska Försök hitta spanska.
- Jag trycker på den... -Gör nåt!
Det är fisk!
Bromsa!
- Hur är det med näsan? -Den är öm. Precis som jag.
- Vad gick det på? -2200 dollar.
Jag hade kunnat köpa en bil för det.
- Titta på New York! -Val”?
- Hur hittar vi hotellet? -Enkelt.
- Gatorna följer ett strikt mönster. -Precis som du...
Vill du dit eller inte?
Vi följer rutmönstret till Park Avenue och 64th Street. Nu är vi på...
Titta inte på skyltarna, då vet alla att man är utböling!
New York-bor går på ett speciellt sätt. De går snabbt och målmedvetet.
Skratta du, men om man går som en turist råkar man illa ut.
- Jag ska äta ägg Benedict. -Jag ska ta kyckling.
Förlåt att jag besvärar er, jag är mycket generad.
Jag glömde plånboken i en taxi. Jag repeterar på Broadway.
- Om jag får låna fem dollar... -Väntar ni er att vi ska tro på det?
Nej. Förlåt att jag besvärade er.
- Vilken pjäs är det? -"Jesus Christ Superstar”.
Kom gärna dit om ni har möjlighet.
- Är ni Andrew Lloyd Webber? -Ja. Tack.
- Vi har förhandsvisningar nästa vecka. -Vi älskar den! Och "Fantomen".
Och "Evita" var fantastisk.
- Och "Cats". Det var smärtsamt. -Vi förlorade en katt samma år.
Den sjöng inte lika bra som era, förstås... Henry och Nancy Clark.
- Ni får låna vad ni vill av oss. -Ta aldrig fram plånboken på gatan.
Jag tänkte mig inte för. Kom...
- Jag är så generad. -När folk får veta att vi träffat er...
- Sir Andrew Lloyd Webber. -Jag tror han är lord.
Känner ni Paul McCartney
Håll klaffen!
Ge mig den där.
Och ge mig väskan. Ge hit den!
Varför gör ni så här? Ni som är så framgångsrik!
- Andrew Lloyd Webber rånade mig! -Han är en vanlig tjuv.
- Jag är alldeles skakis. -Kom, vi går.
- Vad ska vi ta oss till? -Titta här...
- Vad gör du? -Jag Ia ett kreditkort i strumpan.
Du är ett geni! Göm det, vi kanske stöter på Stephen Sondheim.
- Tack och lov! -Titta...
Så vackert. Skönt att vara här.
Michelle, är du nyklippt? Du får hålla dig i bakgrunden ett tag.
Välkomna till Grand Mark Hotel. Kan jag hjälpa er?
Vi har bokat. Clark.
Jag heter Mersault, hotellchef.
Om jag kan göra nåt för er, tveka inte att säga till.
Vi behöver mat. Vi har inte ätit sen i morse.
Jag skickar upp en korg med frukt och ost, kanske med en fin Merlot?
Om jag bara kan få se ett kreditkort ska ni få ert rum i en handvändning.
- Vårt plan omdirigerades till Boston. -Andrew Lloyd Webber rånade oss.
Märkvärdigt. Jag ska nämna det när han kommer hit. Han är nog pressad.
Det har kommit ett meddelande till er.
"Vi har hittat ert bagage. Tack för teckningen. Ni får bagaget i kväll."
Vad rara de är! Äntligen lite goda nyheter.
Det är visst problem med ert kreditkort.
Ett finansiellt problem. Vill ni tala med dem?
Ja, det är Henry Clark. - Jag har aldrig haft problem förut. - Eller hur?
Det vet jag inget om.
Nej, jag har inte handlat på "Uncle's Stereo".
800 dollar på "Sofa's U Love"? Susan Clark är min dotter.
Hur mycket är hon skyldig?
Jag förstår. Tack.
Kan du fatta det? Susan har stulit vårt kreditkort.
Jag ska ringa och skälla på henne!
- Batteriet är slut. - Får jag ringa? -Det finns en automat i gathörnet.
Jag ska berätta en sak, men lova att inte bli vansinnig.
Hon var tvungen att skaffa en lägenhet när hon hoppade av skolan.
Jag gav henne kortet, så var arg på mig.
- Jag kan vara arg på er båda! -Jag ville bara skydda dig.
Du talade inte om det för att skydda mig...!
Förlåt. Eftersom ert kreditkort inte är användbart kan jag inte ge er rum.
Kom gärna tillbaka när ni har pengar.
Snälla ni, kan ni inte lita på oss?
- Slänger ni ut oss? -Absolut inte, det sköter vakten.
Det här kan inte vara sant!
- Vad gör vi nu? -Vi går hem till Susan.
- Det krävs mod för att hoppa av. -Lätt att vara modig med mitt kort!
- Det handlar om passion! -Jag är passionerad!
Jag ville bli författare och min far blev galen.
- Men vi diskuterade saken. -Då får vi diskutera det med Susan.
Jag har ingen lust att se hennes möbler just nu.
Ni måste prata ut om det här.
När hon har slängt bort 50000 i terminsavgifter utan att tala om det?
- Så funkar det inte i Ohio. -Men nu är vi i New York!
Vi är hungriga och hemlösa - precis som mina föräldrar sa att vi skulle bli.
Vad ska jag göra?
Jag följer dig dit, men sen går jag!
Varför är du så fördömande? Hon kanske blir en fin skådespelare.
Och hon skriver också.
Bra att du sa det, jag var lite orolig. Men om hon både spelar och skriver...
Nu ska vise... Här är 148.
- Här. "Clark-Guerrero." -Vem är det?
Vet du inte eller tiger du bara? Det är tydligen skillnad.
- Var är hon? -Säkert nedsjunken i den nya soffan.
Kom nu.
Jag tänker stanna här och sura.
Ta det!
Jag får skriva en lapp.
- Låt bli vår tidning! -Jag tänkte bara riva av en bit.
- Min dotter bor i 2B. -Henne känner vi inte.
- Hon är nyinflyttad. Jag är mamman. -Har ni legitimation?
Har ni nyckel? Hur kom ni in genom porten?
Sluta ställa en massa frågor! Jag går nu.
Kan ni dårar ha sammanträde nån annanstans? Jag jobbar!
- Hon stal vår tidning! -Jag skulle hälsa på flickan i 2B!
- Rar tjej. -Känner du Susan?
Genom jobbet?
Jag hoppas inte det, hon är helsjuk.
- Pajar du sträckbänken får du pröjsa! -Trevligt att träffas.
- Ni stannar tills polisen kommer! -Jag är trött på replikväxlingen.
Om ni tror att jag är rädd för er hund...
- Jag förstår precis... -Hon var inte hemma!
Snyggt fångat!
De bryr sig bara om mat!
Titta vad som kommer...
- Croissants. Bullar. -Kom!
Ingen mat före mötet.
Roligt att se nya ansikten. Det är en jättefin grupp. Sätt er.
Först ska vi hälsa våra nya medlemmar välkomna. Vad heter ni?
Jag heter Nancy. Min man Henry.
Hej, Nancy och Henry. Välkomna.
Välkomna. Förra veckan diskuterade vi Edwards problem.
Jag vill börja med att säga hur mycket ert stöd betytt för mig.
- Jag har onanerat 17 gånger om dan. -Vi måste gå, Nancy.
Henry, Nancy... Ni ger Edward mycket negativa signaler.
Var snälla och sätt er.
- Vi vill inte ge negativa signaler. -Inte för nära.
- Hur har veckan varit för dig? -Den har varit fantastisk.
Jag har försökt kanalisera de sexuella impulserna på annat sätt.
Jag har tränat regelbundet, gått på bio, ringt vänner...
...försökt hitta en mer balanserad livsstil.
Det var nog allt.
Sheena, har du lyckats begränsa dina sexuella möten under veckan?
Jag har varit sjuk, så det har bara blivit min läkare.
Kan vi få höra lite från de nya? Hur är det med er?
Vi kom hit av misstag. Vi kom för att be, och det är fel samfund.
Min man har rätt. Vi ligger inte ens med varann så ofta.
Ert problem är alltså brist på sex. Berätta.
Vi är från Ohio, och där diskuterar man inte sexlivet offentligt.
Det är delvis problemet, att vi inte talar öppet om det.
- Vi är från Ohio! -Det är sällan vi gör det.
När ni gör det är det fantasilöst och spontant?
- Ja, som om vi vore två döda. -Nancy! Ohio!
Så problemet är framför allt att ni lärt er acceptera bristen på närhet?
Vad trist. Sluta, annars ligger jag med nån genast.
- Har ni bundit varann med bambu? -Nej, vi använder rattlåset.
Klockan...
Att diskutera problemet är första steget mot att lösa det.
Jag har inget problem. Jag njuter av sex precis som andra.
Vi har inte legat med varann på mer än två månader.
Det är uppenbart att ni har problem.
- Jag har varit spänd på sistone. -Varför det?
- Jag har varit spänd, bara. -Men varför?
Varför? Har jag inte rätt att vara spänd, kanske?
Vill du berätta för gruppen varför du har varit spänd?
Ja, mycket gärna.
Jag fick sparken. Jag har fått sparken!
Det här var den enda chans jag fick, eftersom jag är 106 år gammal!
- Varför sa du inget?! -Jag tänkte åka ensam, få jobbet...
...men sen blev jag tvungen att tiga!
Jag ligger gärna med dig. Fiaskon är så upphetsande. Framgångar också.
Håll klaffen, Sheena!
Förlåt att vi störde. Hoppas att ni alla kan sluta med sex.
Har du fått sparken? Otroligt!
Att få höra det inför en massa perversa typer, dessutom!
- Hur kunde du tiga om det?! -Du ljög om Susan.
- Det var inlindade halvsanningar. -Och min var en undanmanöver.
Jag kunde ha hjälpt dig. Vi var kompanjoner. Jag vet lite om reklam!
- Jag skämdes för att berätta det. -Oärlighet är mycket värre.
Vad har vi då för äktenskap?
Ett sånt där jag tiger om att jag fått sparken och du om att Susan stjäl.
Fick du helt enkelt bara sparken av Sellinsky efter 23 ål?
De äldre får gå. Är man över 40 står man inte på frontlinjen längre.
- Du har aldrig stått på frontlinjen! -Det sa jag också.
Vi struntar i Sellinsky. Det här blir en ny start för dig.
Jag får inte jobbet. Inte orakad och utan rena kläder.
- I morgon liknar jag Keith Richards. -Ge inte upp!
Att ge upp är när man har en chans men ändå ger upp.
Det valet har jag inte. Önskar jag kunde ge upp!
Vet du vad det här än? Ett prov!
Vi står mitt i livet och måste fatta ett beslut.
Nalkas vi långsamt döden eller öppnar vi oss för livet?
- Nalkas långsamt döden? -Nej, vi ska öppna oss för livet!
Jag vill leva, uträtta nåt! Jag vill utforska och uppleva saker!
Jag vill suga ur det goda ur livet! Vad vill du?
Jag vill definitivt suga ur lite av det goda...
Annars vill jag börja läsa igen och laga de trasiga köksskåpen.
Är det det enda du vill? Laga saker hemma och läsa resten av livet?
Hur passar jag in i det? Du behöver bara bra belysning och en hammare.
Vi kanske har olika planer.
Tänk efter, älskling! Det måste finnas nånting annat...
Jag vill ha nåt att äta, jag är hungrig.
- Vi har inga väskor, inga pengar... -Väskorna!
De går inte att äta, men du lärde mig en gång att packa ner resecheckarna.
De ligger i väskan. Vi går tillbaka till hotellet och tittar efter.
- Jag tror att det är 600 dollar. -De ger ingen ränta i väskan! Toka!
- Nu är vi här igen. -Mr och mrs Clark, del två!
- Har vårt bagage kommit? -Nej, jag meddelar er.
Skriv ner namnet på vandrarhemmet.
- Trevligt att se er! -Tack, det var...
- Hur var det i Monte Carlo? -Det regnade hela tiden.
Portieren hjälpte inte mrs Wellstone ur bilen.
Han hjälpte en storvuxen dam med ett djur i bur.
- Båda borde buras in. -Jag ska avlägsna alla tre.
- Det är den service jag väntar mig. -Och det ska ni få så länge jag lever.
Ni två kanske skulle dela rum.
Jag är här för att stå till tjänst. Kan jag göra nåt för er?
- Se till att det inte regnar. -Jag ska prata med hushållerskan.
Mrs Wellstone... Era skor är underbara.
Jag hoppas verkligen att det är äkta leopardskinn.
Titta!
Jag tror bestämt att de har nöt- och fruktmix.
Jag ska gå på toaletten. Beställ en nöt åt mig.
Specialdiet?
- Får jag bjuda på nåt att dricka till? -Jag vill inte tränga mig på.
- Vill ni inte...? Champagne.
Champagne till damen.
Kan jag få några körsbär? Nej, hela skålen.
Jag heter Greg, från L.A. Jag är agent.
Jag är här för att träffa en irländsk författare till min nya komediserie.
Jag har faktiskt en extrabiljett och limousine, om du är intresserad.
- Bor du här på hotellet, Greg? -Ja, i en svit på 14:e våningen.
Är du ensam?
Ensam med mitt representationskonto.
- Du är rolig! -Hur är det, gumman?
Tyst! Hur gammal är du? 106?
Vi flyttar till ett bord, det är mer ostört.
- Kommer du hit ofta? -Bara när min man jobbar sent.
Är du gift? Jag hade aldrig...
Jag tror att min man har en kärleksaffär.
Jag önskar faktiskt att han höll sig borta lite oftare.
Jag vill inte verka vara en sån där framgångsrik typ med snabba affärer...
- Men om du vill träffas... -Ge mig nyckeln till ditt rum.
- Vad? -Försök inte, du vet vad jag menar.
- Får jag prata med dig ett ögonblick? -Nej, ditt äckel!
Jag försöker prata med den här herrn.
Låt mig vara, annars ropar jag på hotellchefen. Gå härifrån!
Sjukt att nån i den åldern försöker stöta på dig.
Jag måste gå. Min blöja börjar bli full.
Han låter mig aldrig vara ifred. Det är likadant varje kväll. Ynkligt.
Greg... Kommer det jag tror att hända?
I så fall får du uppleva ditt livs vildaste natt.
- Jag kommer 22.30. Blir det bra? -Jag väntar i ditt rum.
Jag vet inte...
- Du vet inte? -Nej.
Så synd, Greg.
Du vet inte vad du går miste om.
Vänta!
Jag har rum 1402, och jag kommer tillbaka ungefär 22.30.
- Jag vet inte ens vad du heter. -Mrs Robinson.
Vad sexigt... Trevligt att träffas, mrs Robinson.
Vi ses sen.
Vi tar hummer, halstrad lax och brulépudding, tack.
Kan vi få ett par biffar också? Ingen salladssås, och så fort som möjligt.
Du var verkligen häftig i baren.
Det här blir vår godaste måltid nånsin!
Jag kände knappt igen dig. Så djurisk, så njutningslysten.
Du är så rar. Vi glömde pommes frites!
Som nån billig sexmaskin.
- Mrs Robinson? Är du där? -Det är han!
- Det är din agent. Jag vill träffa dig. -Jag kommer...Greg!
Jag ska ta tid, med en mycket dyrbar klocka.
Du måste gömma dig! Det är hans rum!
Jag är din man! Var...? Här!
- Göm dig under sängen. -Det är för trångt. Hämta nåt...
Syns jag? Dra ut mig, jag sitter fast.
30 sekunder!
Låt honom inte, du vet... Och du får absolut inte...
Jag ska inte! Tyst!
Jag undrade om du var kvar.
Vissa kvinnor skulle nog tycka att situationen var lite skrämmande.
Jag tycker att den är farlig på ett erotiskt sätt.
- Du uttrycker dig så underbart. -Jag har alltid använt munnen bra.
Vilken turdag har idag...
- Du kom tillbaka så tidigt. -Jag glömde min mobiltelefon.
- Jag klarar mig inte utan den. -Du måste vara en viktig person.
Jag kanske visar dig min telefonlista sen. Jag gjorde ingenting.
- Kan man få ett smakprov -Den som väntar på nåt gott...
Jag har en överraskning åt dig sen.
Ta med en brandsläckare.
Börja inte nu, då kan jag inte hejda mig!
-"Jag kan inte hejda mig"?! -Vad skulle jag säga?
Ursäkta, vem ska ha det där? 1402 är ju mitt rum!
- Jag tror att du njuter av det här! -Kanske det.
När jag är hungrig kan jag förföra vem som helst.
Har du beställt det här? Vad gör han häl?!
- Han är min man. Mr Robinson. -Hon är dubbelt så gammal som ni!
- Behöver ni bestick till tre? -Jag betalar inte det här!
- Jag måste ringa hotellchefen. -Jag tänker ringa polisen!
Hämta vakten!
Vad ska vi ta oss till?
Det är inte första gången nån lurar till sig mat och älskog.
Var försiktiga!
Kom!
Dörren är öppen. Vi kan ta oss till balkongen.
- Eller hamna nere på gatan! -Vi klättra ner på skylten.
Vad gör du?! Du kommer att ta livet av dig!
De var här alldeles nyss! Hon bad att bli insläppt, jag kunde inte neka.
Har du genomgått könsbyte?
Om nåt är borta stämmer jag hotellet, och ingen från L.A. kommer hit igen!
Kom! Du klarar det!
Ett steg i taget.
Det är sant! Jag vet nog om jag tänkte förföra nån!
- Vill ni skriva på här, mr Alred? -Hur dum får man bli?!
- Var inte rädd. Du klarar det. -Sånt här gör jag jämt.
- Vänta, jag kommer snart. -Vart ska du?
Mersault dansar i kvinnokläder till "Bad Girls"!
Jag kommer nog inte till himlen om det är det sista jag ser i livet.
- Pendla hit! -Gärna!
- Sträck hit foten! -Jag försöker!
Jag försöker få tag i rocken. Jag har den!
Vad i helvete är det som pågår?
Var är hotellchefen?
Kan man inte få ett ögonblicks ro? Jag kommer! Håll klaffen!
Jaja, hetsa inte upp er!
Kan inte en flicka få ha lite roligt?
Jag kunde ha dansat hela natten.
Kom!
Ni är väl hotellchefen? Det var ni som checkade in mig.
Norman Bates skulle sköta det här hotellet bättre än ni!
Skojare tar sig in i folks rum! Personalen består av idioter!
Och ni kan inte ens få ljuset att fungera!
Jag är missnöjd, så det är bäst att ni gör nåt åt det!
Håll klaffen!
Morrhoppa!
Gå som vanligt. Spring inte.
_ -Taxi! .Vi har Inga pengar!
- Jag tog 20 dollar i Wellstones rum. -Vem är du?
Där är en taxi!
- Jösses! -Vilken tur!
-2nd Avenue och Saint Marks Place. -Där bor Susan!
- Ut härifrån. -Förlåt?
- Kliv ur bilen! -Det är kanske bäst...
Vi ska inte gå. Han är tvungen att köra oss vart vi vill. Friktionsfritt.
För sista gången: ut!
Ni tror att vi är obetydliga Ohiobor, men vi har rättigheter.
Jag ska skriva upp ert namn och licensnummer. "Hortense Wilson".
- Vad är det som låter? -Kör!
- Vad fan är det här? -De vägrade gå.
- Vi har ändrat oss. Stanna där... -Håll klaffen!
Om ni släpper av oss genast lovar vi att inte vittna mot er.
- Nej, vi vet inte ens hur man gör... -Håll klaffen!
- Jag har den! -De har pistolen!
Ut! Hoppa!
- Hur gick det? -Jag måste hämta andan...
- Jag skakar i hela kroppen. -Kan du fatta...?
Du är så modig!
- Du räddade livet på oss! -Lite grann, kanske...
Jag såg hela mitt liv passera. "Jag får aldrig se barnen igen" tänkte jag.
- Tänkte du på mig alls? -Det gick så fort.
Du hann se hela ditt liv passera, men jag var inte med?
Det är klart att jag tänkte på barnen. De behöver mig. Jag är allt de har!
Jag då, är jag nån anonym spermadonator?
Det kunde du lika gärna vara. Du bad om det!
- Vad menar du? -Så som du behandlar Susan.
Vi måste tänka mer på varann, för barnen är borta. Vi har bara varann.
Du får det att låta väldigt lockande.
Om vi inte kan hitta nåt gemensamt mål...
Ska vi skilja oss annars, menar du?
Du måste släppa taget, komma över rädslan för att inte bara vara mamma.
- Jag vill skilja mig! -Var inte löjlig!
Jag är löjlig! Det var det du gillade med mig förr!
Men du har blivit envis, okänslig och fast i gamla hjulspår...
...och efter 27 år har jag fått nog!
Du har verkligen blivit illa behandlad!
Andra män super sig fulla och hoppar i säng med 18-åringar!
Vad gör din man? Han är lite tråkig, lite okänslig! Än sen, då?
Jag fattar inte hur du står ut med det, "Madame Bovarr!
Där är du.
Förlåt mig, älskling.
- Hur blev det så här? -Vi har blivit äldre, helt enkelt.
- Jag har inget emot att bli äldre. -Inte jag heller.
- Jag vill inte vara 17 igen. -Inte jag heller.
Den där uppfattningen att allt är perfekt bara man är ung...
Jag skulle inte ha nåt emot att känna mig som 17.
Hur bär man sig åt då?
När vi var unga hade det här varit ett enda stort äventyr.
Vi hade roligt förr.
Minns du din farfars hus? Vi älskade hela natten på motellet, av rädsla.
Det var då du tog livet av min farfar.
Man kan inte ha såna kläder i närheten av en hjärtsjuk man.
De där tajta svarta byxorna med en påsklilja på.
Och den där blusen med hjärtat på. Du såg ut som en sjukhuspatient.
Var är vi?
Ingen är i närheten.
Du är så sexig just nu.
Tack. Du gillar väl att jag just ramlat ur en taxi.
Du doftar sexigt.
Jag hör musik.
Det var nog kyssen.
Tack. Och nu, mina damer och herrar, New Yorks borgmästare: Rudy Giuliani.
Denna kväll har möjliggjorts tack vare mrs Florence Needlemans generositet.
Hon tillägnar en del av parken till vår kampanj-
-till minne av sin make Manny.
Manny och jag har några av våra ljuvaste minnen härifrån-
-och Manny skulle glädjas över att vi ger tillbaka parken-
-till stadens laglydiga medborgare.
Han skulle glädjas särskilt över monumentet som rests.
Låt oss sätta igång...
Kom, älskling!
- Vad pinsamt! -Hitåt!
Offentlig otukt skulle inte se bra ut på min meritlista.
Jag har gräs i häcken!
Stanna!
Fortare!
Vi söker två misstänkta fotgängare. En man och en kvinna, halvklädda.
- Vi har nog skakat dem av oss. -Hitåt.
- Är vi från vettet? -Vi förlorade oss helt.
Det är poliser överallt. Vi får ligga lågt. Tänk att man skulle få säga det!
Lägg dig ner.
Vi stannar här en liten stund.
- En chokladbit? -Var fick du den?
Jag stal dem också. Från Wellstones kuddar.
Du borde ha stulit kuddarna också.
Jag är glad att vi äntligen får lite mer tid för oss själva.
- Hur dags är intervjun i morgon? -Tio.
Håll er stilla!
- Det är inte som det ser ut... -Ni blottade er. Följ med här.
Kalla den vad ni vill, men håll gylfen stängd.
Det är ett misstag. Jag har en intervju hos Dun & Bradley i dag.
Jag är ingen brottsling, och jag förtjänar inte att låsas in...
...utan läkarvård. Jag har sträckt nacken.
Den kan vi räta ut.
Det här är inspektör Jordan, distrikt 15. När kommer ert befäl in?
På lunch? Det är stökigt här. En lång lunch.
Du ska få informationen. Florence Klein, hon bor på 585 Beck Avenue.
- Hej. 'Jag är upptagen.
Jag har ett problem. Min man ska på intervju för ett jobb om två timmar.
- Jag måste låna telefonen. -Den finns där borta.
Det tar för lång tid. Om jag får ringa här och mottagaren betalar...
Lägg av nu, damen.
Ni ber mig lägga av
Det ber ni mig?!
Det senaste dygnet har jag hamnat på fel flygplats, blivit rånad-
-vräkt, kidnappad, jagad och sedd av borgmästaren i en pinsam ställning.
Min dotter har ruinerat oss och min man är arbetslös!
Jag är arg, trött och hungrig! Just nu är jag en galen satmara från Ohio!
Så ni ska inte be mig lägga av!
Ska jag slå nian först?
Jag har mitt livs viktigaste möte om två timmar. Kan ni ringa...
Vad bråkar du om? Det hjälper ändå inte ett smack. Jag får huvudvärk!
- Det har jag redan. -Ta en aspirin, då.
- Bara du håller klaffen. -Tack.
Ingen hemma?
Min dotter är inte hemma, min son i London. Jag känner inga här.
Var bor ni? Kan ni inte låna av hotellet?
Hotellchefen slängde ut oss, han avskyr oss. Han skulle inte...
Du såg skylten "Stör ej", du knackade för att se om det stämde...?
Ni har telefon.
Jag ska snart förklara resten av ditt liv för dig. - Tack, Michelle.
- God morgon. Det är Mersault. -Hej, det är Nancy Clark.
- Ni slängde ut oss i går. Hur mår ni? -Utmärkt, tack.
Trevligt att ni ringer. Inte alla snyltgäster som håller kontakten.
Jag ringer inte för att vara artig, jag vill be om en tjänst.
Om ni är betalande gäst på hotellet fjäskar jag och kryper i stoftet för er.
Men om ni inte är gäst behöver jag inte ens tala med er.
Jag tror att ni vill tala med mig.
Därför att i går på hotellet var ni så himla tjusig i den långa sobelpälsen...
och stilettklackarna var alldeles...
Gå härifrån.
Och jag har aldrig nånsin sett en man sparka så högt.
Sen kan ni dansa för medfångarna i fängelset. Det blir succé!
Gratulerar. Jag kände på mig att ni var bra på utpressning.
- Hur kan jag hjälpa er? -Kom till distrikt 15 med borgen.
- Och ta med några muffins. Självklart. Muffins...
Presidentsviten bjuder hotellet på, plus limousinen eller "flyktbilen".
Skriv på detta dokument där ni förbinder er att tiga om det ni såg.
Jag höll egentligen på att öva för personalfesten. Tack så mycket.
- Du är snygg. -Tack.
- Verkligen snygg. - Visst är hon? -Jag skulle gärna ha på mig blusen.
Jag menar inte blusen... Hon har en jättesnygg häck.
Det är den. Den finns alltid där. Den har varit en stor källa till glädje.
- Vad tycker ni? -Det är en privatsak...
- Alla vet det. Nu kan vitala om det. -Vad är det med dig?
Inget. Jag känner mig bara lite sprallig.
Känner ni er sprallig?
- Säg "sprallig". -Sprallig.
- Säg det igen. - Säg "sprallig". -Sprallig.
- Säg "sprallig". -Sprallig.
- Det är roligt. -Sprallig. Det är ganska roligt.
Finns det nån lekplats i närheten, som har gungor?
Hotellet har ett välutrustat gym som ni får använda när ni skrivit på...
Gym! Blä!
Se på mig. Dina ögon ser konstiga ut. Åt eller drack du nåt i häktet? Inte?
Bara en aspirin. Jag fick den av en fånge.
Ja, om han fick den av en fånge...
- Kan ni stanna? Stoppa bilen! -Nej! Stanna inte!
Stoppa. Man stoppar en bil och stoppar en tröja!
Att stoppa bilen. Och stoppa en tröja!
Kan ni stanna. Genast!
För trångt och instängt!
Titta vilken fantastisk enhet det här trädet utgör!
Känner du dess ontologiska väsen?
Vad? - Gissa vems röst jag hör inifrån trädet.
- Jordens? -Baba Ram Dass!
Han med inspirationsbandet vi inte kunde lyssna på för att det smälte!
Vi prioriterar helt fel saker.
Ja! Vi måste älska mer och dela med oss av vår kärlek till andra!
Kom, vi gör det med henne!
Jösses! Titta! Nu är vi framme! Det här är presidentsviten!
- Vi har bara 18 minuter på oss. -Vem behöver jobb när vi har detta?!
Vi har ingenting!
Jag ska packa upp. Du måste koncentrera dig på reklam.
Jag ska fokusera på reklam. Jag är reklamman...
- Nej, du måste klä om! -Jag klär om...
- Fort! Tänk! -Jag har en idé.
Vilken är den minst använda reklamplatsen? Tungan!
Folk som tittar i restaurangfönster och dreglar-
-killar som kollar in tjejer! Vilken bra reklamplats!
Och alla hundtungor... Där kan man tatuera reklam för hundmat.
- Skriv ner det! -Jag glömmer aldrig en bra idé.
- Bolla tillbaka den då! -Du måste gå och duscha.
Ditt lilla geni ska gå och duscha.
Du, raring, jag tror jag har hittat mer oanvänd reklamplats.
Så trevligt att se er. Jag ska låta pressa byxorna.
Behöver ni nåt annat? En fruktkorg? Ha en trevlig dag. Banan?
- Taxi! -Sätt på dig byxorna, för guds skull!
Vi tar en taxi här borta. Sätt på dig byxorna. Jag har kavajen.
- Sätt på dig skorna. Vi hinner. -Vi hinner.
Ta det lugnt, vi har gott om tid.
Vi är nästan framme. Vi har två minuter på oss.
Här är det, 590!
- Hitåt! Kom nu! -Förlåt.
Kom, älskling. Du är så snygg.
Jag känner på mig att du kommer att få jobbet. Det tror jag.
Du ser bra ut. Knäpp kavajen.
Nu är vi framme. Kom nu, raring.
- Det känns inte rätt... -Jo, det är rätt våning.
Jag klarar det inte!
Du är bara utmattad. Det ordnar sig, men säg inget om din idé med tungan.
Ta min hand nu. Kom...
Nu vill jag att du visualiserar hur du kliver ur hissen.
Jag visualiserar, sträcker ut handen... Det är en annan temperatur.
Du klarar det.
- Mitt hår är ute. -Bra. Foten är ute.
- Sätt ner foten... -Jag kommer!
Jag klarar det inte, jag är totalt utbränd!
- Jag förstår precis vad han menar! -Vi klarar det inte!
Var inte oansvarig, raring!
Jag vet att du tog en hallucinogen i fängelset, men du måste försöka.
- Jag kan inte! -Hjälp till nu!
Ska du lyssna på din fru sedan 27 år eller honom?
Han förstår mig, och det kan ni inte hantera. Vi är förenade nu!
Nu går vi.
Jag sa: "Aldrig!" och han sa emot. "Du är ju helt knäpp" sa jag då...
- Ursäkta .. -Vänta. - Ja?
Henry Clark. Jag ska träffa Lisa Tobin.
Jag har försökt nå er både hemma och på hotellet.
- Mötet flyttades till klockan nio. -Är det sant?!
- Vi fick aldrig meddelandet. -Jag kan inget göra.
Vi kom inte in på hotellet, hotellchefen är transvestit...
Ms Tobin ska träffa en klient, sen reser hon till London.
- Det måste gå att ordna... -Det är ett tecken. Det är över.
- Säg inte så! -Titta ut. Hela stan säger: "Åk hem!"
På frihetsgudinnan står: "Kom, ni trötta och fattiga, men inte Clarks!"
Du är hungrig. Om du får ett kex blir du full av hopp igen.
- Nej, bara full av kex. -Vi skulle ju suga ur det goda i livet!
Vi är för gamla för sånt.
Då så, Henry... Planet går halv tre, jag tänker se till att vara på plats då.
Jag åker till hotellet. Jag orkar precis med att stjäla några handdukar.
Det verkar som om New York vann.
Vann New York?
Vann New York?!
Det är permanent, man behöver aldrig vaxa mer.
Det är värt det. Med global upp- värmning blir det baddräkt året om.
- Det är en nödsituation... -Lägg av nu. - Förlåt. Fortsätt.
Ska jag lägga av? Du ber mig lägga av!
Nu ska du höra på!
Jag har krockat, blivit utslängd, blottat mig inför sexuellt awikande-
-sett min fru förföra en man, blivit gripen av polisen och drogad i häktet!
Jag har hus och skulder, en son på college, dotter vid teatern.
Jag är en sån där snäll man som inte brukar flippa ur.
Men när vi gör det - passa dig!
Det här är Bill, Rita, David, Michael.
Det här är Henry Clark, tidigare på Sellinsky Reklam i Ohio.
- Han skulle varit här nio. -Inställd på Central Standard-tid?
Ohio har Eastern Standard-tid, fast det vet inte folk.
Fast Central Standard-tid är en bra tidszon. Inte för tidigt, inte för sent.
- Den är bara central. -Vad är det för roligt med det?
Ni har fina meriter, men vi har körigt med vår "Jag älskar N.Y."-kampanj.
Ni kommer tyvärr olägligt. Tack för att ni kom, och lycka till.
Tack.
Jag tycker att vi ska börja med "New York, New York..."
- Vet ni vad som är ert problem? -Vad sa ni?
- Vet ni vad som är ert problem? -Nej, vad då?
Ni bor här, ni är avtrubbade.
Det ni behöver är ett nytt perspektiv, från nån utifrån. Ohio, till exempel.
Ni har glömt hur fantastisk den här stan är.
Jag har upplevt mer här än många infödda gör under hela livet.
Jag har träffat färgstarka människor, tagit en hisnande tur i Central Park.
Jag har tagit mig högst upp i ett lyx- hotell, inte med hissen, på fasaden!
Sen föll jag...
...för min fru än en gång...
...vid "Tavern on the Green", på själva gräsmattan!
Sen älskade jag i borgmästarens åsyn! Var annars skulle sånt kunna hända?
Bara i New York!
Vad sa ni?
Alltihop eller bara er nya slogan "Bara i New York"?
Jag har redan gjort ett förslag, med frihetsgudinnan som hälsar på turister.
- Han är väldigt bra. -Får jag ta en munk?
Bry dig inte om hur prinsessan ser ut, hon är förskräcklig.
- Är det allt Clarks bagage? -En sak fattas.
Om den inte är här inom en minut ska jag se till att du får en giftspruta.
God middag! Er gula galavagn väntar. Underbart flygväder i dag. Flyg iväg!
- Det är så man kan spy. -Precis!
- Vill ni ge biljetten till min man. -Klokt att åka i förväg.
- Gå i affärer, lära känna en buddhist... -Stäng dörren!
Vänta! Älskling! Åk inte!
- Åk! -Vänta!
Vad är det?
Här är champagne, där är limousinen, och det är det här vi firar.
Nyckeln till mitt nya kontor. Jag fick jobbet.
Nu är vi New York-bor! Vi stannar för gott!
- Nej, snälla Gud... -Jag har nåt åt dig också.
Det hade du inte behövt göra...
- En reservnyckel till mig? -Till ditt kontor.
- Är du fortfarande hög? -Jag får anställa egna medarbetare.
Jag vill ha dig. Jag vill ha tillbaka min kompanjon.
Du har del i allt bra som har hänt mig. Jag är lyckligast så här.
- Det är inte klokt! -Jo, det är det.
Min version av att suga det bästa ur livet är att vara tillsammans med dig.
- Vad är det för lön? -Ska ni till flygplatsen?
Varför det? Vi bor här!
Bara i New York!
Ni ska alltså inte checka ut i dag, kanske inte någonsin...
Bär in väskorna.
Väskorna! De ligger i taxin!
Herregud...
Jag börjar visst gilla dem.
Gratulerar. Ni kan verkligen känna er stolta.
Det är nåt magiskt med teater.
- Är det där mina örhängen? -Bravo!
Översättning: Katinka Evers
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam