Alan, flyet ditt går snart. Jeg går og finner mamma.
- Hun vil ikke gråte foran oss. - Men foran fremmede på do er greit.
Er du lei for at jeg flyr fra redet?
Du skal til utlandet for første gang. Kanskje du skal til...Amsterdam.
- Europeiske kvinner er annerledes. - Hvordan vet du det?
James Bond-filmer, vet du...
Se på mamma! Så søte dere var.
Pappa begynte å bli bekymret.
Pappa vil ikke innrømme hvor mye han vil savne deg.
- Jeg får det ut, han får hodepine. - Ja, fordi du får det ut.
Du undertrykker dine følelser. Og derfor skjærer du tenner i søvne.
- Kan dere ikke vente med det? - Unnskyld.
Jeg har en internasjonal personsøker til deg.
Trykk på knappen, så ringer den til min, og så ringer jeg til deg.
Hvis du ikke svarer, flyr hun over til deg.
Passasjerer med flight 178 til London bes gå til gate 50-B...
Jeg må gå.
Gi mamma en stor klem. Hun er litt ute av seg i dag.
Pappa er helt ødelagt, så husk å ringe til ham, ikke sant?
Pass på hverandre.
Det var flott. Jeg trodde du ville gråte.
- Jeg er sterkere enn jeg trodde. - Nå får vi tid til oss selv.
Bare du og jeg... Alene i huset.
- Så, så... - Unnskyld.
Går intervjuet bra, flytter vi til New York.
- Vi vil tjene flere penger. - Jeg vil ikke ha flere penger.
Du har vært hos Sellinsky i 23 år. Du har en god jobb.
Vi har alltid bodd i Ohio. Og jeg trodde du hatet New York.
Bare da det var in å hate New York, men det er det ikke mer.
L reklamebransjen må man følge med strømmen.
- Vi kan se Susan mer. - Hun vil ikke snakke med meg.
Når hun er i tvil om medisinstudiet, og du flyr i flint...
Jeg gjorde ikke det. Jeg bare sa at jeg ville saksøke henne.
- Du kan ikke saksøke datteren din. - Jo.
Det er skapt presedens. "Brown mot datteren Muffy".
Et øyeblikk...
Takk for at du arrangerte møtet. Ja, jeg drar. Klokka 10.
Jeg kan ikke si til Nancy at jeg har fått sparken.
Ja, det er veldig gammeldags, men det har jeg bestemt.
Ja, men du er ikke Nancy. Men takk. Ha det.
Det er for mye mat.
Jeg ble aldri mett da Alan var her. Send meg potene, elskling.
Nå kan vi endelig snakke sammen. Før snakket vi bare om barna.
Nå kan vi snakke om oss selv. Vi kan prate ørene av hverandre.
Bla, bla, bla.
Vel...
Hvordan har du det ellers?
Jeg aner ikke jeg skal gjøre med resten av livet mitt.
Jeg vet ikke om jeg skal bli med til New York.
Jeg ville bare bli med fordi jeg var usikker.
Er det ikke ironisk at så snart vi er alene, så skal vi skilles?
Men hvis vi tvinger oss til å være sammen uten at det er naturlig, -
- hva oppnår vi da?
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg må pakke.
God morgen, sir.
Velkommen om bord på Tri-State flight 42 til New York.
Sørg for á ha sikkerhetsbeltet...
Overraskelse!
Henry”
Henry...?
Henry!
Er du glad for at jeg ble med?
Ja, veldig.
- Du høres ikke særlig glad ut. - Jeg behersker meg.
Vi er alle glade.
- Henry, du glemte sålene dine. - Hva?
Sålene.
Kan dere sende dem videre til den mannen?
Og han glemmer alltid denne. Uten den får han utslett.
L de neste to dagene vil han klø seg helt til huden faller av.
- La dem sitte sammen! - Takk.
- Vær så god. - Vi skal ikke ha noe.
- Skal vi ikke spise litt? - Vi skal bo på førsteklasses hotell.
Du skal ikke ødelegge appetitten på en muggen sandwich.
Han mente det ikke.
- Dessuten er jeg for nervøs. - Du har jo alltid en jobb uansett.
Dette noe annet. Kreativ leder. Det er en stor stilling.
Det ordner seg.
- Flott by, ikke sant? - Jeg ser bare tåke.
På grunn av tåken over New York er vi blitt omdirigert til Boston.
- Jeg ser om det går et fly. - Jeg henter bagasjen.
Vi møtes ved bagasjebåndet.
Henry...?
Ja, jeg er fortsatt glad for at du ble med.
Bagasjen.
Bussene til New York er utsolgt.
Neste tog går fra South Station om 20 minutter.
Det går et tog om 20 minutter. Hvor er bagasjen?
Den dukket ikke opp. Jeg kan ikke si det tydeligere.
- Dukket ikke opp? - Slapp av.
Jeg skal til mitt livs viktigste intervju! Gi meg kvitteringen.
Henry!
- Er det flere kofferter der oppe...? - Er du sinnssyk?
Henry Clark fra flight 42.
Du slår deg!
Det er ikke den.
Kan du beskrive bagasjen?
En brun koffert, en brun dresskoffert og tre blå sportsbager.
All bagasje ser lik ut. Et presist signalement fører ofte til pågripelse.
- Bagasjen min har ikke drept noen. - Se her.
Kofferten min ligner på den der.
Er det 61 eller 66 cm-modellen?
Jeg fikk ikke målt bagasjen i farta.
Den ser omtrent sånn ut.
- Jøss... Er du kunstner? - Jeg har jobbet i reklamebransjen.
Det er en fantastisk tegning. Dessverre har vi ikke den kofferten.
- Hvori Boston bor dere? - l New York.
Slapp av, det er nok av taxier.
Jeg skulle ha spist noe. Jeg er helt svimmel.
Du kan få mat på toget. Ikke mist motet.
Du har rett. Jeg skal slappe av. Takk.
Hva er den smaken? Har du spist peanøttsmør?
- Du pleier ikke å smake slik. - Jeg kaster leppestiften.
- Du har spist peanøttsmør! - Nei, det har jeg ikke.
Greit, jeg tilstår. Jeg kjøpte noe i automaten.
Jeg puttet 75 cent i automaten, og spiste alle sammen.
- Hvor mange da? - To.
- To? Og jeg er svimmel. - Ikke tro at jeg ikke elsker deg.
Blir det til noe?
Vi skal rekke et tog fra South Station om ti minutter.
- Er vi for sent ute? - 15.38-toget til New York? Ja...
- Det er ikke sant! - En liten forsinkelse går vel bra.
De tar ikke en som ikke kan komme fra Ohio til New York på et døgn.
Hva gjør det i reklamebransjen? Hvis du var bud, så kanskje...
- Har jeg tid til å gå på do? - Massevis.
Vi tar bare neste tog.
Vi leier bil. De kjører ikke fra en, og blir ikke omdirigert til Boston.
Greit, elskling. Fem minutter.
15.38 til New York avgår nå fra spor 12.
Dette er siste utkalle/se.
Nanq?
Unnskyld...
- Hvor er dametoalettet? - Herretoalettet?
- Nei, dametoalettet. - Der borte.
Nancy, vi kan fortsatt rekke toget!
Kan du hente kona mi?
Hun har en brun kåpe og blå kjole, og hun har lyst hår.
- Jeg gikk meg bort. - Vi kan fortsatt rekke toget.
- Jeg må på do. - Det går om to minutter.
Hun ville ikke komme ut!
Denne veien!
- Jeg løper i forveien. - Jeg kan ikke løpe i disse skoene.
Vent!
På fylt blære... Vi rakk det.
- Jeg tilgir deg at du smugspiste. - La oss finne en plass.
Er dette 15.38-toget til New York?
Nei, det er det der.
Ingenting hos Hertz, Avis eller Budget. Vi må få tak i en bil.
Vi må være greie, Henry. Fyren hos Avis likte deg ikke.
- Kan jeg hjelpe dere? - Hvordan har du det?
- Vi vil gjerne leie en bil. - Kompakt, mellomstor eller luksus?
Kompakt.
- Vi har ikke flere. - Da tar vi en mellomstor.
Vi har ikke flere av dem heller. Vi har bare en luksus sedan.
- Så hvorfor spurte du...? - Vi tar den.
Det høres bra ut.
De burde endre skiltet til "Vi har bil".
Kan jeg få et kredittkort?
Denne bilen går nesten av seg selv. Vil du tegne en Ulykkesforsikring?
Hvis bilen kjører av seg selv, er det vel bilens skyld om vi krasjer.
Det er glovarmt her.
Det står ikke noe om hvordan man slår av varmen.
- Hva skal vi gjøre? Jeg smelter. - Hvorfor er det ingen av-knapp?
Det er som en ovn her. Jeg føler meg som en grytestek.
- Det er iskaldt. Rull opp vinduet. - Det er deilig.
- Sitter vi fast? - Nei. Jeg sitter fast, ikke vi.
- Hvorfor sitter du fast? - Den samme mølla hver dag.
Jeg sitter mer fast enn deg.
Siden Alan reiste, har jeg ikke noe å stå opp til om morgenen.
- Det har bare vært én morgen. - Jeg har ikke sittet fast så lenge.
- Så vi sitter begge fast. - Hver for seg. Jeg gjør og du gjør.
Men vi sitter ikke fast. Hvis vi gjorde det...
Det ville være noe dritt.
Nå deler veien seg. Hvilken vei skal jeg kjøre?
- Står det "Cross Bronx Expresswaw? - Ja!
Kjør forbi den, så kommer det et skilt hvor det står 'Triburough Bridge".
- Jeg har svingt allerede. - Jeg sa ikke at du skulle gjøre det.
- Du antydet det. - Nei.
Hvordan kan man antyde en sving?
Du gjorde det nettopp. Er det ikke et kart du har foran deg?
Jeg er ikke kartograf, men det ligner et kart.
Det har mange små streker. Vil du se?
Det er ikke morsomt.
- Sving til høyre her borte. - Vi kan bruke navigasjonssystemet.
Stol på meg. Kjør over Triburough Bridge, så ender vi på Manhattan.
- Er det New York bak oss? - Hva snakker du om?
Å nei, dette er George Washington Bridge.
Fortsett ned Grand Street.
Ikke ta det så tungt. Han kjenner tydeligvis byen.
Jeg ville ikke ha blitt forvirret hvis vi hadde kommet riktig inn i byen.
- Virez a droit a la Rue Canal. - Hva er det?
Fransk. Ikke rør den.
Jeg kjenner ikke "droit".
- Å nei, hva sa han? - Det er kinesisk. Prøv med spansk.
Det kan jeg ikke. Jeg vet ikke hvordan den virker.
- Nå trykker jeg på den. - Gjør noe.
Nancy... Sving!
Det er fisk!
Brems!
Virez a droit a la Rue Canal.
- Hvordan går det med nesen? - Den er øm...akkurat som meg.
- Hva er regningen på? - 2200 dollar.
Jeg kunne ha kjøpt en bil for det.
- Se, New York! - Hvor?
- Hvordan kommer vi til hotellet? - Alle gatene er anlagt firkantet.
- Akkurat som deg. - Vil du dit eller ikke?
Jo.
Vi skal altså finne hjørnet av Park Avenue og 64th Street...
Ikke se på skiltene. Da vet alle at du nettopp er kommet til byen.
Og newyorkere går på en bestemt måte, som om de skal rekke noe.
Noe i denne stilen.
Bare gjør narr, men hvis du går som en turist, får du problemer.
- Jeg vil ha egg Benedikt. - Jeg vil ha kylling og potetmos.
Unnskyld at jeg trenger meg på. Det er fryktelig pinlig.
Jeg har glemt lommeboka i en taxi og må skynde meg til Broadway.
- Vil dere låne meg fem dollar? - Og det skal vi tro på?
Nei... Unnskyld forstyrrelsen.
Hvilket stykke?
Det er en gjen oppsetning av Jesus Christ Superstar på Broadhurst.
- Jesus Christ Superstar? - Er du Andrew Lloyd Webber?
Ja...
- Er det sant? - Vi har førpremiere i neste uke...
Vi elsker den. Vi har også sett Phantom of the Opera...og Evita!
Og Cats...
Den rørte oss dypt.
Vi mistet en katt det året. Men den sang ikke som dine katter.
Henry Clark. Dette er min kone Nancy.
- Vi låner deg gjerne penger. - Ta aldri lommeboka frem på gaten.
- Selv om kriminaliteten har falt. - Jeg er en bondeknøl. Kom...
Jeg er fryktelig flau.
Når folk hører at vi har lånt sir Andrew Lloyd Webber fem dollar...
- Er han ikke lord? - Kjenner du Paul McCartneW
- Hold kjeft. - Hvordan er han?
Herregud!
Gi meg vesken. Hit med den!
Hvorfor gjør du slikt? Du er jo så suksessrik!
- Andrew Lloyd Webber stjal vesken! - Det var bare en simpel forbryter.
- Bena mine er som gelé. - La oss komme oss vekk.
Alt i orden. Se her.
Jeg gjemte et kredittkort i strømpen på flyet.
Gjem det vekk. Vi kunne støte på Stephen Sondheim.
Hei, hei.
Gudskjelov.
Er det ikke nydelig? Det er så godt å komme inn.
Har du fått ny frisyre? Det er best du holder deg inne på kontoret.
Velkommen til Grand Mark Hotel. Hva kan jeg hjelpe med?
Vi har bestilt. Clark.
Jeg heter Mersault og er hotelldirektøren.
Hvis det er noe jeg kan hjelpe med, så bare si fra.
Vi har ikke spist noe siden i morges.
Jeg sender opp en kurv med frukt og ost, kanskje med en god Merlot?
Lekkert.
Hvis jeg får låne et kredittkort, -
- så skal vi få installert dere på et blunk.
- Flyet vårt ble omdirigert. - Vi havnet i Boston.
Og så ble vi ranet av Andrew Lloyd Webber.
Jeg vil si det til ham neste gang han bor her. Han er kanskje litt stresset.
Beskjed til dere.
"Vi har funnet bagasjen. Takk for den pene tegningen."
"Bagasjen blir levert til hotellet senere i kveld."
Endelig noen gode nyheter.
Det er et lite problem med kredittkortet.
- Hva slags problem? - Et finansielt. De er på tråden.
Hallo? Dette er...
Henry Clark. Jeg har aldri hatt problemer med kredittkortet mitt.
Du har aldri hatt problemer med noen.
Nei, jeg har ikke kjøpt noe i "Uncle's Stereo" på Manhattan.
800 dollar i "Sofas You Love"...? Ja, Susan Clark er min datter.
Hvor mye har hun overtrukket?
Ja vel. Takk...
Nanq? Du vil ikke tro det.
Susan har stjålet et av kredittkortene våre.
Jeg ringer til henne, så jeg kan kjefte på noen.
Batteriet er dødt. Kan jeg låne telefonen?
Det er en mynttelefon like utenfor.
Jeg har noe å fortelle deg, men du må love å ikke bli sint.
Hun måtte flytte fra hybelen og finne seg en leilighet-
- fordi hun vil være skuespiller. Og så ga jeg henne kredittkortet.
- Det er meg du skal være sint på. - Jeg er sint på begge to.
Susan har droppet studiene, og du har ikke sagt et ord om det!
Da kredittfirmaet ikke vil betale, kan jeg ikke tilby dere et rom.
Kom endelig tilbake når dere har penger.
Kan du ikke bare stole på oss?
- Kaster du oss ut? - Nei, vi har vakter til det.
- Det er ikke sant... - Hva skal vi gjøre?
Vi drar til Susan. Det krevde mot å slutte.
- Hun er modig med mitt kredittkort. - Det er jo hennes store lidenskap.
Da jeg var ung, ville jeg bli forfatter, og faren min gikk berserk.
- Er ikke dette det samme? - Nei, jeg snakket med ham om det.
Da snakker vi med henne om det nå.
Jeg har ikke lyst til å se møblene hennes akkurat nå.
Prøv å forstå henne.
Hun har kastet bort 50000 dollar i skolepenger uten å si noe.
Det er ikke slik vi gjør ting i Ohio.
Men dette er New York, og vi er sultne og hjemløse.
Foreldrene mine sa det ville gå slik hvis jeg giftet meg med deg.
Hva skal jeg gjøre?
Greit, jeg følger deg dit, men så går jeg.
Ikke døm henne så hardt. Kanskje hun er en god skuespiller.
- Og akkurat nå skriver hun faktisk. - For en lettelse.
Hvis hun både vil leve av å være skuespiller og forfatter...
Her er nummer 148.
- Her. Clark-Guerrero... - Hvem er Guerrero?
- Jeg vet ikke. - Eller vil du bare ikke si det?
- Hvor er hun? - Sikkert i den nye sofaen sin.
- Kom, Henry. - Jeg blir her ute og sturer.
Ta det.
Susan?
Jeg skriver en beskjed til henne.
- Ikke rør avisen vår. - Jeg ville bare ta et lite hjørne.
Til en lapp til datteren min i 2B... Hun har nettopp flyttet inn.
- Jeg er moren hennes. - Har du noe legitimasjon på deg?
- En nøkkel? - Nei.
- Hvordan har du kommet inn? - Ikke kryssforhør meg.
- Ikke la henne gå. - Klapp igjen! Jeg arbeider.
- Hun ville stjele avisen vår! - Jeg skulle besøke min datter i 2B.
- Søt jente. - Kjenner du Susan?
- Faglig? - Håper ikke det. Den dama er syk!
Ødelegger du pinebenken, må du betale for den!
- Hyggelig å treffe dere. - Du blir her til politiet kommer.
- Ellers pusser jeg Corky på deg. - Jeg er lei av denne samtalen.
Tror du jeg er redd for bikkja di, får du tro om igjen... Voff, voff!
- Jeg skjønner deg godt... - Hun var ikke hjemme!
Nanq?
Herregud!
Nancy...!
- Nancy! - Kast den!
Bravo !
De tenker bare på mat.
Denne veien!
- Hjelpe meg... - Mat i sikte.
- Croissanter. Boller. - Kom igjen.
- Dere må vente til etter møtet. - Møtet?
Hyggelig å se nye ansikter. Kom og sett dere ned.
Først synes jeg at våre nye medlemmer skal presenteres.
Jeg heter Nancy, og dette er min mann Henry.
Hei, Nancy og Henry. Velkommen.
Forrige gang drøftet vi Edwards problem. Edward...?
Alt i orden.
Jeg vil gjerne begynne med å si at deres støtte har vært til stor hjelp.
- Jeg har onanert 17 ganger daglig. - Vi må dra.
Dere sender et veldig negativt signal til Edward.
- Jaså? - Sitt ned.
- Vi vil ikke sende negative signaler. - Ikke for nærme.
- Hvordan har din uke gått, Edward? - Bare bra, takk.
Jeg har prøvd å uttrykke seksuelle impulser på en annen måte.
Jeg har drevet idrett, gått på kino og ringt til venner.
Jeg har forsøkt å integrere trangen i en mer helstøpt livsstil.
Det var alt.
Sheena, har du klart å skjære ned på antallet av tilfeldige partnere?
- Jeg har vært syk, så bare legen. - Et ettsifret tall. Bra.
- La oss høre litt om de nye folkene. - Vi kom bare inn for å be.
- Dette er feil trosretning. - Min mann har rett.
Vi ligger ikke engang med hverandre særlig ofte.
Problemet deres er mangel på sen Fortell.
L Ohio snakker man ikke om sex offentlig. Det er statens motto.
Det er faktisk en del av problemet.
- Vi er fra Ohio. - Vi gjør det ikke særlig ofte lenger.
Og det er sikkert mekanisk og uten spontanitet.
- Vi er som to døde mennesker. - Ohio...!
Det er altså ikke den dalende frekvensen, -
- men dere har akseptert fraværet av fysisk og følelsesmessig nærhet.
Dette er kjedelig. Fortsetter det, vil jeg ligge med en her og nå.
- Har dere prøvd bambusbinding? - Nei, vi bruker klubben.
- Oi, tiden flyr av gårde. - Åpenhet kan løse problemet.
Jeg har ikke noe problem. Jeg er like glad i sex som alle andre.
Det er over to måneder siden vi gjorde det sist.
- Du har altså et problem, Henry. - Jeg har vært litt anspent.
- Hvorfor har du vært anspent? - Hvorfor?
- Jeg har bare vært anspent. - Men hvorfor?
Hvorfor? Har jeg ikke lov til å være anspent, kanskje?
Har du lyst til å fortelle oss om det?
Ja, jeg vil veldig gjerne fortelle dere om det.
Jeg har fått sparken.
Sparken! Jeg kunne ikke få et intervju andre steder fordi jeg er 106 år...
- Hvorfor har du ikke sagt det? - Og så ble du med.
Og det har gjort meg enda mer anspent.
Jeg vil gjerne ligge med deg. Jeg synes fiasko er veldig erotisk.
- Eller suksess, for den saks skyld. - Klapp igjen, Sheena!
Unnskyld at vi ødela møtet. Jeg håper dere kan kutte ut sexen.
Har du fått sparken?
Og så skal jeg høre det foran den perverse gjengen!
- Hvorfor fortalte du det ikke? - Du løy om Susan.
Det var en progressiv oppsamling av halve sannheter.
- Da har ikke jeg heller løyet. - Jeg kunne ha hjulpet deg.
Vi har vært partnere. Jeg vet da litt om reklamebransjen.
Jeg skammet meg.
Du burde skamme deg over at du ikke sa noe.
Hva slags ekteskap har vi da?
Jeg holder tett om å få sparken, og du om vår datters bedrageri.
Ga Sellinsky deg sparken etter 23 ål?
Ingen av de gamle får fornyet kontrakten.
- Vi over 40 er ikke på hugget. - Det har du aldri vært.
Nå glemmer vi Sellinsky. Dette er en helt ny begynnelse.
Jeg får ikke den jobben. Ikke uten en pen dress og en god natts søvn.
- L morgen ligner jeg Keith Richards. - Ikke gi opp.
For å gi opp, må man fortsatt kunne få jobben.
- Den muligheten har ikke jeg. - Vet du hva dette El?
Det er en prøve. Her står vi midt i livet og skal treffe et valg.
Skal vi bare skrumpe inn eller kaste oss ut i livet?
- Skrumpe inn? - Nei, kaste oss ut i livet.
Jeg vil leve og føle meg nyttig! Jeg vil prøve nye ting.
Jeg vil suge margen ut av livet. Hva vil du?
Jeg vil gjerne suge noe marg, -
- men ellers vil jeg få lest noen bøker -
- og få reparert kjøkkenskapene.
Vil du bare fikse ting og lese resten av livet?
Hvor skal jeg være? Du trenger jo bare en god lampe og en hammer.
Kanskje vi vil forskjellige ting.
Tenk deg om, Henry.
Det må være noe.
Tja... Jeg vil gjerne ha noe å spise.
Vi har ingen bagasje eller penger...
- Bagasjen...! - Vi kan ikke spise bagasjen.
Da vi dro til Freeport, pakket jeg ned noen reisesjekker.
- La oss dra til hotellet. - Lot du dem ligge i bagasjen?
- Jeg tror det er 600 dollar. - De trekker ingen renter der!
Der er han.
- Her er vi igjen. - Mr og mrs Clark, fortsettelsen.
- Har bagasjen vår kommet? - Nei...
Men skriv navnet på herberget deres.
- Veldig morsomt. - Men det er godt å se deg.
- Hvordan var det i Monte Carlo? - Det øsregnet.
Dørmannen hjalp ikke mrs Wellstone ut av bilen.
Han hjalp en stor kvinne som hadde med et dyr i bur.
- De burde være i bur, begge to. - Jeg får fjernet alle tre.
Det er den servicen jeg forventer.
Og den skal du få, så lenge jeg er her.
- Kanskje dere skal få et rom sammen. - Alltid til tjeneste...
- Er det noe jeg kan gjøre? - Sørg for at det ikke regner.
Jeg snakker med oldfruen. Og for noen nydelige sko.
Ikke si at det ikke er ekte leopard.
- Kom igjen. - Da går vi.
- Se, Henry! - Jeg tror jammen de har snacks.
Jeg må på do. Bestill en peanøtt til meg.
Takk.
En ny slankekur?
- Vil du ha noe å drikke til? - Jeg vil ikke trenge meg på.
- Er du sikker på du ikke...? - Champagne.
Champagne til damen.
Takk.
Kan jeg få noen kirsebær?
Nei, hele skålen. Takk.
Jeg heter Greg. Jeg er fra L.A.
Jeg skal snakke med en irsk dramatiker om en tv-serie.
Jeg har en ekstra billett og en limousin, hvis du er interessert.
- Bor du på hotellet? - Ja, i en suite på 14. etasje.
- Er du alene? - Med firmakontoen min.
Du er morsom, Greg.
- Hvordan går det, elskling? - Klapp igjen. Du må være 106.
La oss sette oss ved et bord.
- Kommer du ofte hit? - Bare når min mann jobber overtid.
- Er du gift? Unnskyld... - Jeg tror min mann har en affære.
Jeg skulle ønske han var ute litt oftere.
Jeg vil ikke høres ut som en gullgutt som bare kommer for å sjekke damer.
- Men hvis du vil... - Gi meg rom nøkkelen, Greg.
- Hva? - Du vet hva vi snakker om.
- Kan jeg få et ord med deg? - Nei, ditt kryp.
Jeg snakker med mannen her.
La meg være, ellers tilkaller jeg direktøren. Ha deg vekk!
Tenk at en på hans alder legger an på deg.
Jeg må gå. Voksenbleien min er blitt litt tung.
Han prøver seg hver kveld. Det er ynkelig.
Går det slik jeg tror?
- Da får du ditt livs villeste natt. - Jeg er tilbake ved titiden.
Jeg venter på rommet ditt.
- Jeg vet ikke helt... - Gjør du ikke det?
- Nei. - Det var synd, Greg.
Du vet ikke hva du går glipp av.
Vent.
Rom 1402. Jeg kommer ved titiden.
- Hva heter du egentlig? - Mrs Robinson.
Sexy. Hyggelig å treffe deg, mrs Robinson.
Vi ses.
Vi vil ha hummer, grillet laks og crème brouillé.
Og et par biffer. Ingen dressing på salaten. Og skynd dere.
- Takk. - Litt av et show i baren.
Vi skal ha vårt livs festmåltid!
Jeg kjente deg nesten ikke igjen. Du var så dyrisk og så frekk...
Du er så søt. Vi glemte pommes frites!
Du var som et billig sex dyr.
Mrs Robinson...? Er du den?
Det er agenten din.
Et øyeblikk... Greg!
Greit, men jeg tar tiden på en veldig dyr klokke.
- Du må gjemme deg. - Nei. Jeg er mannen din!
- Kom igjen. - Greit. Hvor?
Kryp inn under sengen.
Det er ikke plass.
Kan du se meg? Dra meg ut. Jeg sitter fast.
30 sekunder.
Ikke la ham...vet du. Det får du ikke.
Nei da. Vær stille!
Hei.
- Jeg lurte på om du var her. - Hvorfor det?
Noen ville kanskje bli litt skremt av alt dette.
Ikke jeg. Jeg finner det farlig på en erotisk måte.
- Jeg elsker måten du snakker på. - Jeg vet å bruke munnen.
Dette er min lykkedag.
- Jeg ventet deg ikke så tidlig. - Jeg glemte mobiltelefonen.
- Jeg kan ikke unnvære den. - Du må være betydningsfull.
Jeg skal vise deg telefonlisten min. Liker du det? Jeg gjorde ingenting.
- Hva med en liten smaksprøve? - Hastverk er lastverk.
Og jeg har en overraskelse til deg når du kommer.
Det er best du tar med et brannslukningsapparat.
Ikke begynn nå. Gjør du det, kan jeg ikke slutte igjen.
- "Kan ikke slutte igjen"? - Jeg måtte finne på noe.
Unnskyld, hvem er det til?
- 1402. - Det er meg.
- Jeg tror du nyter det. - Ja, kanskje.
Når jeg er sulten, kan jeg forføre hvem som helst.
Har du bestilt det? Hva gjør han hel?
Det er min mann, mr Robinson.
At du våger du å forføre min hustru. Hun er dobbelt så gammel som deg.
- Skal alle tre spise? - Jeg betaler ikke for dette!
- Jeg ringer til direktøren. - Og jeg ringer til politiet.
Hent vakten!
Hva skal vi gjøre?
Du har bare forført en gjest for å få gratis mat og sex i suiten hans.
Forsiktig.
Døren står åpen. Vi kan komme ned på balkongen.
- Vi detter ned! - Vi skal bare klatre ned skiltet.
Nancy!
Hva gjør du? Du tar livet av deg selv.
De var der for to minutter siden. Hun tryglet om å få komme inn.
Jeg avviser ikke folk i nød.
Nancy...
Jeg vil at du skal ta en kjønnstest.
Hvis noe mangler, saksøker jeg dere, og så vil ingen fra L.A. bo her igjen.
Kom igjen, Henry. Du klarer det.
Et skritt av gangen.
Det er sant. Jeg ville vite det hvis jeg prøvde å forføre noen.
- Vil du skrive under hel? - Hvordan føles det å være så dum?
- Kom, elskling. Ikke vær redd. - Ingen fare, dette er barnemat.
- Jeg kommer straks. - Hvor skal du?
Mersault danser rundt i dameklær til "Bad Girls".
Jeg kommer ikke i himmelen hvis det er det siste jeg ser.
Skynd deg.
Sving deg hit.
- Gi meg foten din. - Jeg prøver.
Gi meg frakken. Gi meg...frakken din.
Hva i helvete skjer?
Hvor er direktøren?
Aldri fred å få... Jeg kommer!
Hold kjeft!
Ta det med ro...
Kan ikke en jente få more seg litt?
Jeg kunne ha danset hele natten.
Kom.
Du er direktøren, ikke sant? Jeg sjekket inn hos deg!
Norman Bates kunne drive dette hotellet bedre enn deg!
Det er svindlere på folks rom, og sinker som leverer room service!
Og så kan dere ikke sørge for at det er lys!
Jeg er en utilfreds gjest, så gjør noe.
Klapp igjen!
Kjerring.
Gå normalt. Ikke løp.
- Taxi! - Vi har ingen penger.
- Jo, jeg tok 20 dollar på rommet. - Hvem er du?
Der er en taxi!
- Snakk om flaks. - 2nd Avenue og Saint Marks Place.
- Det er Susans adresse. - Kom dere ut.
- Ut nå! - La oss gå ut.
Vi går ikke ut!
Han skal kjøre oss hvor vi vil. Og vi har krav på en røykfri bil.
Ut, sier jeg!
Du tror vi er bondeknøler fra Ohio, men jeg vet hva vi har krav på.
Jeg tar navnet og nummeret ditt. Hortense Wilson...
Hortense?
- Hva skjen? - Kjør, kjør!
- Hvem er det? - De ville ikke gå ut.
- Bare sett oss av på hjørnet der. - Hold kjeft!
Hvis dere setter oss av, lover vi å ikke vitne mot dere.
Nei, vi vet ikke hvordan man vitner engang...
Hold kjeft!
De har pistolen.
- Er du uskadd? - La meg få igjen pusten...
- Jeg skjelver. - Det var utrolig.
Du er så modig. Du er en helt. Du reddet livet vårt.
Kanskje litt. Er du uskadd?
Hele livet mitt passerte i revy, og jeg kunne bare tenke på barna.
- Tenkte du ikke på meg? - Det var jo så liten tid.
- Så du hele livet ditt uten meg? - Ikke vær så hårsår.
Selvfølgelig tenkte jeg på barna. De har jo bare meg.
Er jeg bare en anonym sæddonor?
Du kunne like godt ha vært det. Den ba du om selv.
Se hvordan du behandler Susan.
Vi må tenke mer på hverandre, for barna er borte.
Vi har bare hverandre.
Finner vi ikke noe vi kan ha til felles, så...
Så blir vi skilt?
Du må gi slipp og komme over frykten -
- for å ikke være mamma lenger.
- Jeg vil skilles! - Det er tåpelig.
Ja, jeg er tåpelig. Og det likte du før.
Men du har blitt et sta og ufølsomt vanedyr, -
- og etter 27 år har jeg fått nok!
Det er jammen synd på deg.
Andre ektemenn drikker seg fulle og ligger med 18-åringen
Hva med mannen din? Han er litt kjedelig og ufølsom.
Hva så? Hvorfor har du funnet deg i det, madame Bovan?
Der er du.
Henry...
Unnskyld, skatt.
- Hvordan ble vi slik? - Vi er bare blitt eldre.
- Jeg har ikke noe imot å bli eldre. - Ikke jeg heller.
- Jeg vil ikke være 17 igjen. - Ikke jeg heller.
Den forestillingen om at alt er perfekt når man er ung...
Jeg skulle gjerne føle meg som en 17-åring.
Hvordan gjør vi det?
Da vi var yngre, hadde dette vært et stort eventyr.
Før hadde vi det moro. Husker du da vi besøkte bestefaren din?
Vi bodde på det lille motellet og elsket hele natten.
Du tok livet av bestefaren min.
Du kan ikke gå kledd slik foran en åreforkalket mann.
- Det stramme, svarte settet, vet du. - Husker du det?
Og den hjerteformede blusen med hjertet.
- Du lignet en som skulle innlegges. - Veldig sexy.
Hvor er vi?
Vi er helt alene.
Du ser så sexy ut akkurat nå.
Det er vel det rulle-ut-av-en-taxi-looket.
Du lukter sexy.
- Henry, jeg hører musikk. - Det gjør man når man kysser.
Takk. Og nå New Yorks ordfører, Rudy Giuliani.
Denne kvelden hadde ikke vært mulig uten Florence Needleman, -
- som har støttet "Gjør byen lys" med en del av parken -
-til minne om sin mann Manny.
Manny og jeg hadde noen av våre beste stunder her i Central Park.
Manny ville glede seg over at vi har gitt parken tilbake -
- til New Yorks stolte, lovlydige borgere.
Han ville især glede seg over det nye monumentet som er blitt reist.
La oss komme til saken.
Henry...!
Kom igjen...!
Så flaut!
De følger etter oss.
Offentlig samleie pynter ikke på CV-en.
Jeg har gress i rumpa.
Stopp!
Fortere!
To mistenkte, en hvit mann og kvinne, delvis påkledd...
Kom.
- Vi ble visst kvitt dem. - Har vi blitt helt sprø?
- Vi ble styrt av våre drifter. - Vi må gå under jorden.
Det trodde jeg aldri jeg ville si.
Legg deg ned, skatt. La oss bli her litt.
Vil du ha en peppermyntesjokolade? Jeg har stjålet den også.
- Fra Wellstones rom? - Fra putene.
Du skulle ha stjålet putene også.
Nå har vi endelig litt tid sammen.
Når er intervjuet i morgen?
Klokka ti.
- Stopp! - Dere misforstår...
Blotting er forbudt.
- Nancy! - Kall den hva du vil, men lukk buksa.
Henry...?
Ring til Dun & Bradley Reklame. Jeg har et intervju der i dag.
Jeg er ingen forbryter og burde ikke sitte i celle med...
...med kinki nakken.
Vi skal nok ordne det.
Det er overkonstabel Jordan.
Når er vakthavende tilbake? Har han lunsjpause?
Det er en lang lunsj. Saken er denne...
Kvinnen heter Florence Klein og bor på Beck Avenue 585.
- Hei. - Jeg er opptatt.
Jeg har et problem. Min mann har et jobbintervju om to timer.
- Jeg må ringe angående kausjonen. - Bruk en mynttelefon.
Det tar minst en time.
- Kan jeg få låne telefonen deres? - Gi meg en sjanse her.
Gi deg en sjanse?
Hei! Jeg skal si deg noe...
l det siste døgnet har jeg blitt omdirigert, plyndret, satt på gata, -
-jaget av en hund, kidnappet, og jeg har blottet meg for ordføreren.
Min datter er en ødeland, og min mann er arbeidsløs!
Jeg er sint, trett og sulten.
Villdyret har kommet opp i meg, og nå er jeg en rasende dame fra Ohio!
Så gi meg sjanse!
Skal jeg trykke 9 først?
Jeg skal til mitt livs viktigste intervju...
Slutt å rope. Du kan skrike til du stuper.
- Jeg får hodepine. - Jeg har det allerede.
Ta en Aspirin. Bare du klapper igjen.
- Ingen hjemme? - Nei, og jeg kjenner ingen i byen.
Kan ikke hotellet deres hjelpe?
Direktøren kastet oss ut. Han ville ikke engang...
Du så "Vil ikke forstyrres"-skiltet -
- og banket på for å høre om det skulle henge den?
- Telefon. - Vi drøfter din skjebne senere.
Takk, Michelle. God morgen, Mersault her.
Det er Nancy Clark fra Ohio. Du kastet oss ut i går.
- Hvordan har du det? - Bare bra, takk.
Jeg skulle ønske alle snyltere var like omsorgsfulle som deg.
- Du må gjøre meg en tjeneste. - Hør her...
Hvis du er en betalende gjest på hotellet, smisker jeg for deg.
Bor du ikke her, har vi ikke noe å snakke om.
- Det tror jeg vi har, mr Mersault. - Og hvorfor det?
Du så helt fabelaktig ut i den fine, lange sobelskinnspelsen i går.
Og stiletthælene var helt...
Gå vekk.
Og jeg har aldri sett en mann som kunne sparke så høyt før.
Du kan jo opptre med det i fengselet.
Gratulerer. Det ante meg at du var en dyktig utpresser.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Kom med penger til kausjon nå!
- Og ta med noen boller. - Naturligvis... Boller.
Presidentsuiten er til deres rådighet, limousinen, eller fluktbilen, likeså.
Skriv under på at dere aldri vil omtale eller avsløre episoden -
- hvor jeg faktisk bare øvde til personale-revyen.
- Ja vel. - Du ser strålende ut.
Du ser virkelig strålende ut. Gjør hun ikke det?
- Jeg ville gjerne ha blusen. - Hun ser så strålende ut.
- Hun har en fin rumpe. - Henry!
Den er mitt faste holdepunkt og en kilde til evig glede.
Hva synes du?
- La oss få kortene på bordet. - Hva går det av deg?
Ikke noe.
Jeg føler meg bare litt sprelsk. Føler du deg sprelsk?
- Sprelsk. Si ordet "sprelsk". - Sprelsk.
- Si det en gang til. - Sprelsk.
- Si sprelsk. - Sprelsk.
Sprelsk. Si ordet "sprelsk". Det er morsomt.
Sprelsk. Ja, det er ganske morsomt.
Er det en lekeplass i nærheten, med husker og klatrestativ
Du kan bruke hotellets mosjons senter når du har underskrevet...
Mosjons senter... Æsj!
Øynene dine er rare. Spiste eller drakk du noe i fengselet?
- Nei, bare en Aspirin. - Er du sikker på at det var Aspirin?
- Jeg fikk den av en innsatt. - Vel, da så...
- Kan du rulle bilen inn til siden? - Nei.
Rull inn til siden. Som en busserull, hvis vi hadde sittet i en buss.
Man ruller bussen, men likevel er det en genser!
Men kan du stoppe med en gang?
For innesperret, for innesperret...
Henry!
Se på dette vidunderlige treet. Vi blir ett med det.
Kan du føle dets ontologiske vesen? Hva...?
- Gjett hvem sin stemme jeg hører. - Jorda sin?
Jeg hører Baba Ram Dass. Husker du inspirasjonsbåndt hans -
- som smeltet i bilen? Vi var helt knust.
- Vi har tatt helt feil. - Akkurat.
Vi må elske mer. Vi må vise folk mer kjærlighet!
- Nei, Henry! - Kom igjen, la oss gjøre det!
Du store min! Se. Det er presidentsuiten!
- Du har et intervju om 18 minutter. - Blås, vi har jo alt dette!
Vi har ingenting! Nå pakker jeg ut, og så skal du tenke på reklame.
Reklame... Jeg konsentrerer meg om reklame.
Jeg er reklame...
Henry! Du må skifte.
Ja da, jeg skifter.
Hva er det mest uutnyttede reklamemediet i verden?
Menneskets tunge. Folk ser alltid inn i restauranter og sikler, -
- og menn sikler over kvinner. Man kunne skrive noe på tungen.
Og hunder har jo alltid tungen hengende ut av munnen.
- Vil du skrive ned dette? - Jeg glemmer aldri en god idé.
Du må dusje.
Greit, ditt lille geni går i dusjen.
Jeg har funnet enda et uoppdaget reklamemedium.
Nei, Henry!
Jeg sørger for at buksene er presset når du kommer tilbake.
Er det noe du vil ha? En fruktkurv, kanskje? Banan?
- Taxi...! - Ta på deg buksene!
Vi tar en taxi her borte. Ta på deg buksene. Jeg har jakken.
Ta på skoene dine. Vi rekker det.
Ta det rolig, vi har god tid.
Vi er nesten fremme. Vi har to minutter på oss.
Kom igjen, skatt.
Kom igjen, Henry_ Henry...!
Denne veien!
Kom igjen. Du ser veldig bra ut.
- Du skal nok få jobben. - Få jobben?
Du ser bra ut, elskling. Knepp jakken.
Nå er vi her. Kom igjen, skatt.
- Henry...? - Dette er galt.
- Det er riktig etasje. - Jeg kan ikke.
Du er bare litt ute av deg. Men ikke si noe om den tunge-ideen.
Ta hånden min.
Se for deg at du går ut av heisen.
Jeg ser det for meg. Hånden er ute. Men temperaturen er en annen.
- Du klarer det, skatt. - Håret mitt er ute.
Bra... Foten er ute. Kom ut med foten.
Jeg kommer...
Jeg kan ikke! Jeg er utbrent, ferdig.
- Jeg vet hva han mener. - Vi bare klarer ikke mer!
Ikke vær så uansvarlig. Jeg vet at du tok stoff i fengselet...
- Men du kan prøve likevel. - Vi bare kan ikke.
Vil du høre på din kjærlige hustru gjennom 27 år, eller den fyren den?
Han forstår meg, og det tåler du ikke. Vi hører sammen nå.
Vi går, elskling.
Kom igjen.
Jeg sier nei, nei, og han sier jo, jo. Og så sier jeg: "Du tar helt feil..."
- Unnskyld. - Kan jeg hjelpe?
- Henry Clark til Lisa Tobin. - Jeg har ringt hjem til deg i Ohio.
Og jeg har lagt beskjed på hotellet. Møtet ble flyttet til klokka ni.
- Mener du det? - Vi fikk ikke beskjeden.
- Jeg kan ikke hjelpe dere. - Vi hadde problemer på hotellet.
Direktøren er transvestitt...
Mrs Tobin forbereder et møte, og så reiser hun en uke til London.
- Du må kunne gjøre noe. - Det er et tegn. Det er slutt.
- Ikke si det. - Hele byen sier: "Reis hjem."
På Frihetsgudinnen står det: "Alle er velkomne, unntatt mr og mrs Clark".
Du er sulten. Hvis du får en kjeks, får du nytt håp.
- Jeg får bare kjeks. Det er slutt. - Hva med å kaste oss ut i livet?
Vi er for gamle til det.
Ja vel.
Flyet går 14.30. Jeg drar tilbake til hotellet.
Jeg har nok energi til å stjele noen håndklær fra presidentsuiten.
Vel, Henry... Så New York vant.
New York vant.
New York vant?
- Nei, det er permanent... - Unnskyld.
Ja, tenk på drivhuseffekten. Vi vil gå i bikini hele året.
- Dette er viktig. - Gi meg en sjanse her.
Gi deg en sjanse?
L det siste døgnet har jeg ødelagt en bil, blitt kastet ut av et hotell, -
- blitt tvunget til å blotte sjelen min til en gjeng nymfomaner, -
- sett kona mi legge an på en mann, blitt arrestert for å tisse -
- og dopet i fengsel!
Jeg har et hus, en sønn på college og en datter i teatret!
Og oss greie gutter fra landet klikker det jo aldri for.
Men når det skjer, så pass deg!
Dette er Bill, Rita, David og Michael.
Dette er Henry Clark, tidligere ansatt hos Sellinsky i Ohio.
- Han skulle ha vært her kl 9. - Er du en tidssone på etterskudd?
Ohio ligger faktisk i samme tidssone som New York.
Men den sentrale tidssonen er en god tidssone.
Den er verken for tidlig eller for sen. Den er bare sentral.
Jeg skjønte ikke vitsen.
Vi har en time til å finne et slagord til "Jeg elsker New York"-kampanjen.
Beklager at vi ikke har tid til deg, men takk for at du kom.
Og lykke til.
Takk.
Vi kan begynne med "New York, New York..."
- Vet dere hva deres problem El? - Unnskyld?
- Vet dere hva deres problem El? - Nei, hva er det?
Dere bor her. Dere er blitt lei.
Dere trenger en som ser tingene med nye øyne. F.eks. en fra Ohio.
Dere har glemt hvor fantastisk byen deres er.
Jeg har opplevd mer her enn mange som har bodd her alltid.
Jeg har møtt fargerike personer. Jeg har kjørt gjennom Central Park.
Jeg har vært oppe på toppen av et hotell.
Og jeg tok ikke heisen. Jeg klatret opp.
Og så falt jeg...
...for kona mi igjen, akkurat som i vår grønne ungdom.
På det grønne gresset.
Og så elsket vi foran ordføreren.
Hvor kan slikt ellers skje?
Bare i New York!
Hva var det du sa?
Mener du slagordet "Bare i New York"? Jeg har fått beskyttet det.
Og bildet av Frihetsgudinnen som ønsker en turistfamilie velkommen.
- Han er god. - Kan jeg ta et wienerbrød?
Prøv å ikke bli skremt av prinsessens utseende, som er grusomt.
- Har du all bagasjen til Clark? - Det mangler en dresskoffert.
Er den ikke her om et minutt, får du en dødssprøyte.
Mrs Clark! Din gule vogn venter, og det er perfekt flyvær. Fly av sted!
- For noe vås. - Helt enig.
Vil du gi billetten til mannen min?
Det er fint å være ute i god tid. Handle litt, hilse på Hare Krishna...
- Lukk døren. - Vent!
- Ikke kjør! - Kjør, kjør...
Kjør.
Kom her...
Hva er det?
Dette er champagne, det er en limousin, og denne feirer vi.
Nøkkelen til det nye kontoret mitt. Nå er vi newyorkere!
- Vi vil aldri reise herfra! - Å, nei...
Jeg har noe til deg også.
Det skulle du ikke ha gjort.
- En ekstranøkkel? - Det er nøkkelen til ditt kontor.
- Er du fortsatt høy - Jeg kan ansette staben min selv.
Og jeg vil ha deg tilbake som partner.
Jeg skylder deg alt. Ekteskapet, barna og jobben.
- Og sånn trives jeg best. - Det er sprøtt.
Vet du hva jeg forstår med å suge marg? Å være sammen med deg.
- Hva er lønnen? - Skal dere til flyplassen eller ikke?
Nei, vi bor jo her.
Bare i New York.
Jeg går ut fra at dere ikke vil sjekke ut i dag. Eller noensinne.
Mario, bagasjen.
Bagasjen! Den er i taxien.
Jøye meg... Jeg tror jeg begynner å like dem.
Gratulerer. Dere må være veldig stolte.
- Teatret er magisk... Hva er det? - Er det øreringene mine?
Bravo !
Tekster: Pål Trolle O.
NORWEGIAN