–23, rött och udda. –Ja, för fan!
Där satt den! Han vann på typ fem olika sätt.
Sex, rött också. Din jävel!
–Vad fan nu? –Tony vann klockrent.
–6 610 dollar. –Vält inte den där.
–Vill du ha den eller satsa den? –Vi satsar.
–23 och alla intill. –Med det flytet måste man satsa.
–En gång till! –Kom igen nu!
–11, svart. –Helvete!
I kväll tog de asen tillbaka allt.
Vad fan, Vito! Du träffade mig nästan!
Rasa, din jävel!
Stanna!
–10 mot 1 på Poor Boy's Delight. –Kolla in vraket...
–Hallå där! –Hur är det med dig?
Slå dig ner. Vill du ha kaffe, eller en bulle?
–Jag ska låta er prata ifred. –Nå?
Tack för att jag fick träffa dig. Du har varit så hygglig sen Vito dog.
Jag vet inte vem jag annars...
Få höra, Marie. Vad kan jag göra?
Det är lille V. Socialarbetaren säger att han utagerar. Det är pojkstreck.
Men han är så arg. Fast somliga anklagelser är bara förföljelser.
Att han hängde upp Petruzzos katt på garagedörren är inte sant!
Sånt kunde man vänta sig efter Vitos död, och allt vad den innebar.
Vi måste nog flytta från huset och hans skolkamrater.
Jag vet att det är mycket... men för 100 000 dollar–
–kan vi flytta nånstans där ingen vet vad som hänt.
Min kompis Cheryl bor i Orono i Maine, vid universitetet.
Där finns ett hus nära bra skolor.
Du sa ju att om du kunde göra nåt...
Visst.
Har du pratat med hans morbror? Phil.
Phil och jag är bara sysslingar.
Innan vi gör nåt drastiskt och flyttar er från vänner och släkt–
–så ska jag prata med honom. Det är svårt att ersätta en pappa.
Det vet jag. Men jag kanske kan... fylla ett tomrum.
–Okej, men tänker du på saken? –Tro mig, jag ska ta hand om er.
–Lille Vito har tydligen flippat ur. –Inte konstigt, med den bakgrunden.
Hon vill ha hundratusen för att flytta.
–Ge grabben en hund bara. –Det är ingen bra idé.
Men varför är det mitt problem? För att jag är boss för familjen?
Vad fan gör Phil Leotardo? Det var han som mulade Vito.
Killen som tjänade bäst åt mig! Och nu blir jag bestulen igen!
Dessutom är han släkt med grabben på nåt jävla sätt.
Det är inte ditt problem.
Jag håller med, Bills kommer att få en målspark.
Inget stämmer för Buccaneers. Bills är nu innanför 30-yardslinjen.
–Kom igen! –Nu plockar Bills sju poäng till.
–Nej, ett snabbt sparkmål bara. –De missar jämt avslutet.
–Du satsade väl på Buffalo, T? –De får vinna med max tre poäng.
Tredje försöket, 2 yards. Losman lämnar över. Han fumlar!
Buffalo tar tillbaka bollen! Losman har den.
–Ta honom! –Kom igen nu...
–Touchdown av Buffalo i slutsekunden! –Helt jävla otroligt!
–Buffalo, för fan! –Killen vann väl 35 dollar...
Slutresultat: Buffalo–Tampa Bay 28–24.
–En öl till, chefen? –Nej. Jag går och tar en lur.
Underbart, raring! – Nancy Sinatra!
Grattis, Philly!
Nu har vi hittat en distributör. Vi får se hur det går.
–Bra film. –Vi hörs.
Är klockan redan halv tolv?
–Är du redo att gå? –För en timme sen...
Jag såg honom återförena Dean och Jerry. Jag var där. Jag grät.
–Ska du redan gå? –Det är sent, och långt till Jersey.
Ja, förr körde jag den vägen själv. Men inte nu längre.
Jag är strax tillbaka.
Grattis igen. Det är en sak jag måste ta upp...
Ska du redan be om en tjänst? Anthony, du tänker alltid på affärer.
Koppla av och lukta på konjaken.
Marie Spatafore vill ha hundratusen för att flytta.
Lille Vito har egen socialarbetare.
Skiten faller inte långt från bögens röv...
–Ni är ju släkt. –Ska man slösa pengar på problemet?
Ja, nån lär få göra det.
Jag ska prata med grabben, så han skärper sig.
Ska ni två hem tillsammans...?
–Hur fan är det? –Jävla prostata, jag pissar i ett!
–Ska du ha? –Ja.
Jag snackade med Phil om sjukhusen.
–Din andel är på väg. –Julen också...
Du skulle ha hört honom i dag. Kommentarer, självbelåten...
Det oroar mig. Jag tyckte att vi kom skapligt överens, trots allt.
Kanske hybris. Men jag tror det är hans bror Billy.
Begravdes inte det med din kusin? Trevlig middag?
Jag gick direkt efteråt. Jag vet inte...
När jag tittar på Paulie, Christopher, min svåger...
Vad har de överst på agendan? De är för fan mördare allihop!
–Är det ensamt på toppen, grabben? –Vad jag försöker säga är...
...att det är trevligt att vara här. Som alltid.
Jag tog med nåt åt dig.
Att skyla flinten med.
Jag väntade mig nåt annat.
Vadå, en dvd...? Den ger ingen vacker bild av italoamerikaner.
Nej, jag trodde det kanske var lite av de 200 000 jag lånade dig.
–Det var så sant. –Jag litar på dig, men utan ränta...
Det hade jag glömt. Bra att du har koll.
Det är inte så noga. Det där behövs inte!
Jag har 3 000 här.
Blir 1,5 % bra? Ta dem, jag vill inte att du äter kattmat.
Lägg av nu. Jag vill inte ha ränta av dig.
Ta dem. Jag borde haft koll på det.
–Säkert? –Herregud, vi är väl polare?
Det är sent, jag måste hemåt.
Du får fortsätta pissa, eller vad du nu gör.
Jag lånar honom pengar, och nu är jag en skitstövel!
–Varför behöver han dina pengar? –För att få det att gå ihop.
Hans spelande, livsstilen, båten...
3,2 mille. Jag varnade honom. Inget som helst andrahandsvärde.
Men lyssnade han...?
Jag har lånat ut mycket i mina dar. "Jag glömde"...
–Vem fan glömmer sånt! –Du är så upprörd när ni träffats.
Han gjorde stor sak av att han betalade ränta! 3 000 i veckan!
Det är många judar i din bransch, eller hur? Den här.
De har verkligen hand med pengar.
–Det där är bara en otäck fördom. –Jaså?
Jag har en vän, och om du agnar med en krügerrand så halar du upp honom.
–Det låter inte som en vän. –Jo då, vi är gamla polare.
Men han tjatar ändå om pengar jag är skyldig honom.
Jag behövde ett litet övergångslån för att täcka mina spelförluster.
Fortfarande? Varför slutar du inte? Du har pratat mycket om det.
Tja, ibland förlorar man ju.
Då måste man låtsas ta det hårt, inför såna som du.
Men om man inte kunde förlora vore det inget spännande.
Vad jagar du? Pengar, eller kicken när du vinner?
Innan vi slutar är det nåt jag måste ta upp.
–Du missar många tider här. –Jag avbokar alltid, eller betalar.
Jag menar inte så. Det är mitt fel, jag har tolererat det för länge.
Jag har inte fått nån panikattack sen min farbror sköt mig, vet du det?
Det måste kännas fint att veta allt.
–Går du bara här för panikångesten? –Nej...
Det här är... en oas i min vecka.
–Så det här är semester? –Nej, det gör mig gott på många vis.
Bestäm dig för om du vill fortsätta. Men då ska det ske enligt reglerna.
–Annars kan jag inte fortsätta. –Okej, det ska jag göra.
Brian vill ha mediarummet därnere.
Men gymmet bör ansluta till poolen.
–Nu kommer besiktningsmannen. –Jag sa åt killen att dra datorkabel!
Ted Yacanelli, besiktningsman.
Det här är Hugh och Carmela, byggmästarna.
–Ska vi börja här borta? –Ja.
Jag kom inte hit bara för att bjuda dig på glass.
Vad fan tar det åt dig? Du ser ut som en puertoricansk hora.
–Du äcklar mig! –Angår det dig?
Du behöver få vara upprorisk. Jag uppfostrar barn. Jag fattar.
Ska du ha en smäll?! Tänker du inte på hur ledsen du gör din mamma?
–Hon skäms bara. –Hon gråter för din skull.
Du är gammal nog att förstå det här:
Din familj har fått nog av skam. Du borde ställa det till rätta.
–Förstår du? –Nej.
Var en man!
En sån man som hon behöver, stark, maskulin.
Det var allt jag ville säga. Ät upp, du får inte ta med den i bilen.
Nu kan ni glädjas åt att mamma har sålt huset.
–Fantastiskt! –Grattis, mamma!
Det har bara klarat besiktningen. Brian har inte fått lånelöfte än.
Grattis, Carm! Det är inte lätt nuförtiden.
–Jag har fått mycket stöd. –Brian och Janine måste vara glada.
–Är de bara två? Huset är ju stort. –Rena herrgården.
De väntar barn.
Har du tittat ut?
Men herregud, Melly! Vi har bytt ut hälften av det dåliga virket.
Men reglarna då? Och bindarna däruppe? Jag mår illa.
Jag har byggt massor av hus på samma sätt.
Byggnadsinspektionen är kärringar! Jag tänker inte ligga sömnlös.
Lunch.
–Mortadella och provolone. –Det är Chrissys.
–Den mystiske främlingen! –Det var inte i går.
–Jag tänkte hälsa på hjärntrusten. –Slå dig ner och spela en giv.
–Var inte skygg, Shylock... –Jag kan väl slå ihjäl lite tid.
Hört den om juden som skulle kapa ett plan?
Han ville inte använda flygbonusen.
–En macka? –Nej tack, jag har just ätit.
Han kom inte för att äta. Han ska hämta hyran.
–Vad snackar du om? Får jag en öl. –Här har du.
–Kan du lägga av? –Det är för en vecka till.
Jag har lite småpengar också.
Det var ett skämt. Har du ingen humor?
–Jag kanske ska lägga dem i potten? –Gärna för mig... Nu spelar vi.
–Gjorde du rätt? –Ja, normalt. Kanske kinamaten.
–Ge mig en drink. –Alkohol är inte bra för dig.
Det är inte glutamat, det är Tony Soprano! Låna aldrig vänner pengar!
–Betalar han inte tillbaka? –Inte bara det. Han verkar förbannad.
Han säger giftiga saker. Det är olikt honom. Jag blir orolig.
Ja, jag märker det. Vad tror du om det?
–Tony gör dig inte illa. –Du har sett hur italienarna jobbar.
För det mesta är det okej. Men om man pressar dem blir de som djur.
–Tror du han tänker döda dig? –Inte fan vet jag!
–Han brukar driva in mina pengar. –Han är rik.
–Minus fast egendom... knappt 600 000. –Men han är boss!
Jag har känt honom länge. Han kan inte hålla i pengar.
Och den frun... Hur långt kan det gå innan det billigare för honom–
–att göra upp på ett annat vis?
Nu går vi.
–Massor av marker. –Ja, det är väl omkring... 18.
–Jag kan tänka mig en rejäl biff. –För att jag går plus?
Helvete! Batavia, femte loppet. Två mot ett.
–Meadow Gold i femte! –Den måste du satsa på.
Jag har tre minuter på mig.
–Glenlivet med is. –Seven & Seven.
Ge honom en öl vilken som helst. Det här vill jag inte missa.
Här har vi Batavia. Var fan är ljudet?
Chefen har satsat mer än 18 lax. Kanske 25.
–Vad fan är det med dig? –Inget. Det är spännande.
–Starten har gått, var fan är ljudet? –Det är på.
Swelligant, Meadow Gold, Mestizo och Kir Royal.
Swelligant och Meadow Gold. Kir Royal i ytterspår.
Swelligant och Meadow Gold...
...och det blir Swelligant!
Meadow Gold tvåa och Kir Royal trea. Mestizo...
–Med ett fitthår! –Tja, vad gör man?
–Efterrätten. –Jag beställde ingen.
–Jag beställde åt dig. –Jag tänker på vikten!
Vad är det här...?
–Herregud... Anthony... –Tycker du om den?
Den är underbar. Vad ska jag säga...?
Jag vet att du är rädd. Men jag är inte som Hectors pappa.
Det är inte bara det.
Jag kommer att jobba hårt. Jag tar hand om er.
Jag är nattföreståndare på pizzerian. Snart basar jag för dagskiften också.
Om några år äger jag restauranger. Du behöver aldrig jobba mer.
Jag älskar dig. Gift dig med mig.
Vi skaffar barn. Du vill ju att Hector ska få syskon.
Okej.
–Vill du ha kaffe? –Nej, nu måste vi ta vår pratstund.
Vad hände i skolan i dag? Flickan var utvecklingsstörd.
Din morbror Phil pratade med dig. Var det helt bortkastat?
Du gör mig besviken. Du som var en sån bra grabb.
Du känner mig inte ens. Ibland kallar du mig Carlo.
Din pappa var så stolt över dig. Vi var vänner.
Bögkompisar?
Så du skämtar? Så bra.
För du saknar honom säkert. Mycket.
Vad han än var.
–Nu ska jag säga dig några saker. –Jag flyttar inte till Maine!
Tror du nån vill det? Vet du hur mycket det kostar?
Jag är ingen jävla socialarbetare! Lägg av med den här sjuka prylen!
–Det borde nån ha sagt till pappa. –Du tycker synd om dig själv.
–Tänk på vad din mamma gått igenom! –Vad kan jag göra åt det?
Din pappa är borta. Du är mannen i huset nu, så uppför dig därefter!
Fattar du?
–Jag kommer från överlåtelsen. –Kom hit!
Vi borde öppna en flaska champagne eller gå ut. Varför inte?
–Jag är orolig. –Virket nu igen?
Brian har blåst många, tro mig.
Hur mycket blev det?
Efter byggnadskostnader, tomtköp, mäklararvode... närmare sex.
–Du borde satsa en del på Jets. –Jättekul...
–Vi kan inte förlora. – "Vi"?
Idiotsäkert. Celia på Bings har en syster i San Diego som är osteopat.
Hon säger att Chargers quarterback har en spricka i högra benet.
Inte ens Vegas vet om det.
Inte allt, bara lite av min hälft.
–Du är rik. Ta dina sedelbuntar. –De pengarna är bara för nödlägen.
Och mina andra pengar är låsta.
Hör på mig. Det här är pengar vi inte hade räknat med att få.
Det är just sånt man spelar med!
Vi har ett guldläge här!
Hör du...
Glöm det. Jag borde inte ha sagt det. Det menar jag.
–Jag trodde bara det var mina pengar. –Du har rätt.
–Renata! –Vad är det?
Gå in i sovrummet och lås om dig. Gör som jag ber dig!
Vad gör ni här? Jag tittar på CNN. Jävla Hizbollah!
–Ska du med till båtmässan i Edison? –Jag skulle gärna vilja.
–Men Renata har migrän. –Så tråkigt.
–3 000 i ränta. Då är jag ikapp. –Det kan jag inte ta emot.
–Betala alltihop när du kan. –Ska du krångla varje gång?
–Slå er ner och ta ett glas. –Vi måste åka.
–Nästa gång då. Säkert? –Ja, nästa gång ringer jag i förväg.
Fan vilken dålig stil! Jag åker ända hit för att hämta honom.
Och ger honom hans jävla ränta personligen! Han är inte sann!
Säg att han kan glömma sina 200 lax. Vad kan han göra åt det?
–Inte betala? Hur skulle det se ut? –Vem får veta det?
–Det är som Eddie Valentine. –Från Philly? Han den låghalte?
Nej, i Twilight Zone. En smågangster som blir skjuten...
Sug kuk istället för att se på tv!
Vito drog in tre gånger så mycket som du!
Just det! Och då hade jag inte det här jävla problemet!
Jets mosar Chargers
–Helvetes jävla skit! –Vad är det?
–Det var väl bra? –Nej. Jag satsade bara tio.
–Men du vann. –Jag sa att det var idiotsäkert!
Det är ingen exakt vetenskap. Och du förlorade inte!
Dina skitpengar kunde ha blivit en miljon!
Huset var min investering för min framtid!
–Ginny Sack bor hos sin dotter! –John lämnade pengar åt henne!
Hon är hysterisk! Tror du inte jag vet vad jag håller på med?!
Du skulle göra av med allt jag tjänar om jag lät dig!
Nästa gång du vinner tar jag en andel!
Du har redan tagit din andel ur fågelmataren! Neka inte!
Du köpte aktier för 40 000.
Kan jag få min andel...? Nej, det finns ju inget.
Jag la handpenningen på huset, köpte material och riggade besiktingen.
Så sluta prata om dina pengar!
Ditt skithus kommer att rasa ihop och döda det ofödda barnet när som helst!
Och nu kan du inte sova.
–Ta dig i röven! –Du kan gärna bo i en sopcontainer!
Tappa inte tvålen, knäppgöken är här.
Man ser hans fitta.
Vad fan glor du på, bög?
–Vad fan nu? –Han sket!
–Du är fan inte klok! –Han trampade i det!
Han sket i duschen!
Vi snor hans Corvair Monza ur garaget.
–När vi kör iväg börjar den vingla... –Nåt nytt om elverktygen?
–De skickas från Florida på fredag. –Järnaffären tar emot hela lasset.
Apropå lass, har ni hört lill-Vitos senaste?
Han är avstängd för att han sket i duschen i skolan.
–Vilken jävla sjuk unge! –Han sminkar sig.
–Nu sitter han bara på rummet. –Och planerar en skolskjutning...
Men den lilla flickan... Pappan död, brorsan knäpp, mamman knäckt.
Hon är nio år. Vad har hon gjort?
Tragedi. Som en sten kastad i sjön. Till och med fiskarna känner den.
Det är inte rätt. Vito var en av oss.
Han sög kuk, men han var vår vän. Vi kan inte överge familjen.
Den skiten Phil lär aldrig betala. Och det ska jag aldrig glömma!
–Aldrig! –Släpp det, Tony.
–Du är hygglig mot Marie. –Det ska jag alltid komma ihåg.
Jag måste förbi Slava och få loss lite utlandspengar.
Vamos a Latino Day-paraden, mannen!
–Jesus! Har du slutat tidigt? –Jag måste prata med dig.
Vad är det?
–Vad är det här? –Dina kläder. Det är inte smutstvätt.
–Mamma! –Vänta!
–Vi skulle ju gå på paraden. –Jag går med min bror.
Jag måste lämna tillbaka den här.
–Varför? Jag älskar dig. –Jag älskar dig också, Anthony.
Eller jag vet inte... Kanske inte.
Jag vet bara att det inte känns rätt.
Har ni hört att Dolphins kicker blev överkörd av en lastbil?
Jävla motorcyklar, va?
Hjälmen räddade hans liv.
–Blir han borta på söndag? –Kanske hela säsongen.
Och reservkickern är helt grön. Och de möter Philly.
–För bra för att vara sant... –Jag satsar 100 lax på Philadelphia.
Vinner jag får Marie Spatafore sina flyttpengar och lite till.
Bra. För Carlo sa att grabben hade ätit kattskit.
–Nej, skitit. I duschen. –Tack för upplysningen...
Vilken avslutning! Inte ens skador stoppar Miami.
Slutresultat: Miami–Philadelphia 21–7.
–Marie, hur går det? –Han smet ut igen i natt.
Som sagt, jag vill hjälpa dig.
Det finns ett läger i Idaho som kan hantera såna ungar.
Du vet, sätta gränser.
Jag såg det på tv. Det de åstadkommit rörde mig till tårar.
Är det ett läger? De tillåter kroppslig bestraffning.
Såna ställen ligger i Utah och Idaho–
–för att lagen där tillåter barnaga.
I avskräckande syfte. Det kostar 18 000, men det står jag för.
Du löser inte problemet genom att flytta till Maine.
–Marie? –Ja?
Jag vet att det känns svårt, men det är det bästa för honom.
–Okej? –Tack, Tony.
Var inte det där...? De brukade hänga på Bing.
Vakna, Vito. Jag heter Steve. Jag ska hjälpa dig.
–Du ska följa med oss. –Mamma?
Nej, släpp mig!
–Det är ingen fara. –Förlåt, vännen!
–Släpp mig! –Nu måste du vara stark.
–Vad är ni för ena? –Det är ingen fara med honom.
Förlåt!
I slutsekunderna sänkte Stackhouse en trepoängare–
–som gav Dallas segern med 109–108 över San Antonio Spurs.
Pratar vi inte med varann?
Kom hit.
Vadå?
Sätt dig. Seså...
Jag är ledsen.
Det menar jag. Du gjorde ett bra jobb med huset.
Och jag vet vad jag talar om, jag är ju i byggbranschen.
Jag har förlorat. Jag förlorar just nu.
–Jag har haft oflyt länge. –Så då satsar du mer?
Man börjar jaga det...
...och varje gång man vinner... tar man ett steg tillbaka.
Handlar det om pengar? För det känns inte så.
Du kommer inte att få det som Ginny. Nåt sånt händer inte oss.
Jag avskyr att du beter dig som om du tror det!
Jag oroar mig. Du har redan blivit skjuten.
Nu hämtar du inte tidningen. Vem finns därute?
Vad finns det för möjligheter? Att FBI griper dig?
Du lever som om du inte hade ett piano hängande i en tråd över dig!
Jag har funderat på det.
Jag överlevde en skottskada i buken. Vad är oddsen för det?
Så på det hela taget ligger jag på plus.
–Va...? –Rejält på plus.
Det är bara jag.
Halv elva!
Vad vill du ha till frukost?
Renata?
Gud, nej! Vänta, Renata!
Renata, snälla du, vänta!
Larmcentralen, vad gäller det?
–Hon var en fin tjej. –Tack.
Den bästa.
Jag tog med dina pengar.
Jag beklagar sorgen.