TÖBB MINT 10 000 ÖTCSILLAGOS FIKÁZÁS!
MAMI BÉKEBELI ROBOTOLAJA
EDD! AGGLEGÉNYTÁP
LÁNYOK, LÁNYOK, LÉNYEK
A TÖMEGHIPNÓZIS ÓRÁJA
AGGLEGÉNYTÁP MAGÁTÓL SZAFTOSODIK
BOLYGÓ EXPRESSZ
MAMI BARÁTSÁGOS ROBOTCÉGE
Micsoda gyönyörű nap!
Ideje felkelni és zöldellni!
Ébredj a víz illatára!
Na, megint kezdi a lökött apád.
Annak a kávécserjének szövegel.
Ez nem sima növény, asszony, hanem az apám.
Az ő sírjából nőtt ki, és kiszívta a személyiségét a holttestéből.
Gyerünk, apa! Mutasd, hogy tudsz beszélni!
Ó, igen. Már hallom is.
Azt mondja: „Fejezd be a bolondozást, és gyere reggelizni a családoddal!”
Miért nem beszélsz előttük?
Szeretem, ha feszengsz.
De már nem húzom sokáig.
Hullanak a leveleim. A babjaim is lógnak.
Ideje, hogy bedobj a komposztba.
De nem akarod látni, ahogy felnő az unokád?
Mégis hogyan lássam, te fafej?
Nincs is szemem.
Akkor mik azok a fehér pöttyök?
Nem is tudom. Szerintem éretlen babok.
Azt hittem, nem látsz.
A leveleid is foltosak.
Valami növénybetegség lehet.
Sebaj, fiam.
Hadd tegye a dolgát a természet!
De igenis baj. Neked segítség kell.
Itt hagytad a tojásos kanszendódat.
BOLYGÓ EXPRESSZ
Hermes hol van?
Nem rá vall, hogy nincs itt tíz perccel korábban.
Hoppá, ma van a „hozd a növényed melóba” nap?
Nem. Ő az apám, és beteg.
Mi...
Ja, persze. Szegény apád.
- Oké, persze. - Na persze.
Ráhagyjuk.
Látom, hogy kacsintasz.
Mr. Conrad!
Ismerek egy kedves hölgyet, aki ért a növényekhez.
Növényorvos?
Az lesz, ha megszerzi a botanikai diplomáját.
Marianne-nek hívják.
Mari kicsodának?
Marianne, a régi barátnőd?
Az egyetlen nő a világegyetemben, akinek bejön a szagod?
Bizony. Még bizonyítékom is van.
Shűha! Hogy fért be ennyi kép a pénztárcádba?
Könnyen. Nincs pénz, ami foglalná a helyet.
Szóval, ti ketten még mindig...
Igen, de nem is.
Az elmúlt években a Marsi Egyetemen tanult, úgyhogy szünetet tartunk.
Világos. Dobta a csaj.
A helyzet komplikált,
de ma is fontosak vagyunk egymásnak.
Igen, komplikapcsolat.
Hullanak apám levelei, emberek!
Felhívom, hátha tud segíteni.
Marianne, John vagyok.
Várj, lecsukom a bejárati fedelet.
MOCSADIK SUGÁRÚT BUSZPÁLYAUDVAR
SITTESJÁRAT BUSZTÁRSASÁG
Olyan rég láttam már!
Nem túlzás ez a virág?
Dehogy, imádni fogja.
Igazad van. Túlságosan erőlködöm.
Nyami!
John! De szép szárak! Köszönöm.
Jó újra látni.
Ne is próbálkozz! Ölelést kérek!
Hű!
PUCÉR HÁZTARTÁS
Ugye? Én mondtam, hogy jó.
Emberek! Emlékeztek Marianne-re?
Marianne, emlékszel az emberekre?
Hogyne. Csodás újra látni titeket!
- Szia! Szuper! - Jó újra látni!
Ja, hogy ő!
Ez munkamentes táncpartiért kiált!
Ó, igen! Gyerünk, igen!
Told a táncot! Rázd a rongyot!
Szörnyű ez a hely.
Biztos kimerített az utazás.
Hozhatok egy kis csapvizet, vagy finom tasakos mustárt?
A víz tökéletes.
Oké, van pár kérdésünk.
Nyitott könyv vagyok.
Valld be, a suli csak kifogás volt, hogy dobd Rákpofát, igaz?
Micsoda? Dehogy!
Mindig is botanikát akartam tanulni, de csak egy szegény virágáruslány voltam.
Nem engedhettem volna meg magamnak, míg Johnny Z valóra nem váltotta az álmom.
Évek óta ő fizeti a tandíjamat.
Tényleg?
Hirtelen egész dögös pasi lett.
Ácsi, héló! Miből fizetne Zoidberg bármit is?
Hisz totál csóró.
Igen, mert ő fizeti a tandíjamat.
Nem is mondta nektek?
Ez annyira rá vall!
Mi az?
Miért néztek rám megvetés nélkül?
Na szóval, nem azért buszoztam 145 millió kilométert
Jupiter körüli hintamanőverrel, hogy csevegjek.
- Hol a betegem? - Itt van.
Mokkamétely. Micsoda kár!
Ez a növény hamarosan elpusztul.
Bár a kaspó gyönyörű. Tartsátok meg!
Szerintem hagyjuk most magára Hermest!
Gyertek! Több tiszteletet!
Ez az! Ritmusra!
Járd a Bendert! A ritmusra! Ez az!
Sajnálom, Hermes.
Nem tudtam, hogy ez a növény az... édesapád, jól hallottam?
Talán tehetünk valamit.
Mit? Bármit leírok költségként!
Egy speciális élőhelyre kellene vinnünk, amit az egyik tanárom vezet.
- Messze van? - Nem vészes.
Még az univerzumot sem kell elhagynunk.
Köszönjük, hogy segít nekünk, professzor úr.
Professzor? Az az én nevem.
A növénybiológia professzora, oké? Növénybiológus vagyok.
Nem valami másmilyen biológus volt régen?
Előbb bálna, aztán medve,
aztán rájöttem, hogy utálom az állatokat, így lettem növénybiológus.
De tudják, mit?
A barátom, Hermes elhozott egy becses példányt, amit elültetne itt.
Egy kis kávéfát.
Kávéfa! Azokat imádom.
- Tényleg? - Maga szerint?
Ez tiszta mokkamétely.
Csak az tartja egyben.
Mondja meg őszintén!
Van esélye a túlélésre?
Sajnálattal kell közölnöm, de... van.
Lenyűgözőek ezek az üvegházak!
Ha maga mondja.
Az univerzum növényeinek védelmére épültek.
Hogy miért? Nem tudom.
Kissé száraz hely egy kávéfának.
Ez a kupola az univerzum délnyugati részéről származó növényeké.
Főleg a pozsgásoké.
Én „fosgásoknak” rövidítem őket.
- Az nem rövidebb. - De találóbb.
Az az, gurulj anyádba!
Ez a köderdős kupola.
Ezt azért utálom, mert a párásítót Floridára kell állítani.
Nekem pont jó.
Ez pedig a trópusi kupola,
ami majd szétrobban az ősellenségemtől: az élettől.
Ez az, amire gondolok?
Hogy ez egy óriás hullavirág a Bromelius 12-ről?
Arra!
Olvastam róluk, de élőben még sosem láttam egyet sem.
Ez a legpompásabb növény a világon.
Az azért nem nagy dolog.
Ennél a daganataim is szebbek voltak.
De azt mondják, a virága egyszerűen lenyűgöző.
Bármit megadnék, hogy lássam, és főleg, hogy érezzem az illatát.
Hát, imádok rossz híreket közölni,
de csak százévente egyszer virágzik.
Ráadásul olyan büdös, mint egy rothadó bálna, és nekem elhiheti.
Amikor bálnabiológus voltam, minden bálna elpusztult a kezem alatt.
Szerintem nekem tetszene a szaga,
de az én ízlésem eltér az átlagtól.
Nagyon is eltér.
Valahová csak bedughatjuk azt a kávéfát.
Megmondom én, hová dugják.
Ide, ebbe a félig árnyékos, andoszolos ültetőágyásba.
Fújd be ezzel naponta kétszer, és ne hanyagold el a babjait!
Hé! Neki is jár a magánszféra!
És most várunk, hogy hat-e.
Eltarthat úgy egy hétig.
Egy egész hetet tölthetünk együtt?
Részemről oké. Semmi extra.
Lefáraszt a kerti munka. Irány az ágy, hölgyeim!
- Igen. Jó éjt, John! - Jó éjt!
Klasszikus! Ezt muszáj újra látnom!
Jó éjt!
- Klasszikus. - Ez klasszikus!
NŐI HÁLÓ – FÉRFI HÁLÓ
BOTANIKUS HÁLÓ NÖVÉNYEKNEK TILOS!
KLOROPLASZTISZ-BIOGENEZIS
SHERLOCK LÓMSZ A SÁTÁN TEHENE
ARCMÁRTÁS
Jó éjt!
Zoidberg! Szeretném megköszönni, hogy szóltál Marianne-nek.
Végre látok némi reményt az apámat illetően.
Nem, én köszönöm.
Csodás volt újra látni Marianne-t,
bár olyan érzéseket hozott felszínre, amelyeket mélyre temettem a páncélomban.
Mondd el neki, amit érzel!
Én is elmondtam Leelának, és bumm!
Tíz évvel később összejöttünk.
Szörnyű álmom volt egy szörnyű bűzről.
Olyan a szaga, mint egy láb seggének.
Gyertek! Virágzik a hullavirág!
Csak felkapom a nadrágom.
Nadrágra nincs idő! Mozgás!
Elkezdődött!
Mindjárt kivirágzik, egy évszázad után először!
Szóval még büdösebb lesz?
Hú, nagyon remélem!
Gyerünk, hullavirág! Menni fog!
Ez mennyei.
Papinak bejön.
Ez a bűzvárium bent tartja a szagokat.
Jobb, de még mindig ocsmány.
Menjünk vissza, és szipuzzunk muskátlit, amíg ki nem dőlünk!
- Gyorsan! Gyerünk! - Félre az útból! Félre!
Olyan mélyenszántó szag volt!
Van kedved közelebbről is beleszimatolni?
Nagyon is!
Ugye milyen fenséges?
Az őrült homárszerveim remegnek a csodálattól.
Marianne, most, hogy kettesben vagyunk,
beszélgethetnénk egy kicsit?
Akár, de én inkább smárolnék.
Képzeljétek, ők ketten tegnap este nem jöttek vissza a hálóba!
Botrányos!
Szóval, hol voltatok?
Azt a nagy virágot figyeltük meg.
Megfigyeltük bizony,
minden lehetséges pózból, és pár lehetetlenből is.
Marianne, ne a Fry-adékok előtt!
Éhes vagy, apa?
Hoztam neked fincsi halemulziót.
Hol vagy?
Itt lent, fiam.
- Mi történt? - Semmi.
Még mindig haldoklom, csak egy furább helyen.
De nem állok készen a búcsúra.
Ez nyilvánvaló.
Egy növénnyel beszélsz, de én feldobom a gyökerem.
Ideje elfogadnod.
MAKRE-GRO HALEMULZIÓ
Biztos voltam benne, hogy rendbe jön.
Hisz mindene megvan.
Csak épp élni nincs oka.
Az még nekem sincs.
Talán Marianne segíthet.
A bűzfülkénél van.
Híreim vannak.
Nekem is, és hihetetlenek.
Azt hiszem, ez a növény kommunikálni próbál.
Szerinted beszél hozzád?
Jaj, úgy beszélsz, mint a zakkant legjobb barátom, Hermes.
Azt hittem, már mindent szagoltam, de ezek az illatok olyan összetettek!
Olyan, mint egy nyelv.
Micsoda? Bűzbeszéd?
Komolyan mondom. Gyere közelebb!
Próbálj az orroddal hallgatózni!
Semmi. Talán szaglássérült vagyok.
- Üdvözletem! - Szagot hallok.
Jó érzés, hogy végre van kihez bűzlenem.
Általában csak legyeket vonzok, szóval ti nagy előrelépés vagytok.
Köszönjük. Ezt nem hiszem el!
Az izgalom kölcsönös.
Micsoda szókincse van!
Te jó ég! Te értelmes vagy,
én meg egész idő alatt böködtelek, és mintákat vettem.
Meg tudsz bocsátani?
Nincs mit megbocsátani, hiszen nem érzek fájdalmat.
Mindkettőtöket elbűvölőnek talállak.
Nem gond, ha begyűjtök egy kis pollent a torzsavirágzatod mellől?
Csak nyugodtan! Csinálok még.
Ki hitte volna?
Hogy én, egy átlagos puhatestű,
összebarátkozom egy űrnövénnyel?
Egész produktív nap, mi, Marianne?
A burokleveled olyan bársonyos,
és olyan jó illata van!
Ennek örülök. Élvezd csak ki!
Simogasd! Dörgöld hozzá az arcod!
Így?
Igen, ez jó.
Nagyon-nagyon jó.
Ne menjenek túl közel, ha a húsevő növényeket etetik!
Azelőtt volt egy asszisztensem.
HÜLYEFOGÓ LÉGYCSAPÓ
Nekünk kéne etetni őket?
Marianne az egyetlen lány, aki valaha is szeretett,
de most belezúgott abba a mézesmázos hullavirágba.
Brü-hü-hű! Az csak egy növény.
Van, akinek igazi problémái vannak!
Zoidberg, te fajankó!
A csajod botanikagüzü,
és amikor a güzük güzülnek,
a lelkesedésük könnyen összetéveszthető a felizgulással.
Emlékeztek, amikor olyan mocskosul begüzültem a planetáriumban?
Nagyon is.
Talán félreértettem a dolgokat.
Tudom, hogy lenyűgöz ez a növény, Marianne.
Megértem.
Magas, és képes a szén-dioxidot keményítővé alakítani,
de ami köztünk van, az a legértékesebb dolog az életemben.
Szóval, ha megváltoztak az érzéseid, kérlek, mondd el!
Kibírom.
Igazad van.
Az a helyzet, hogy szerelmes vagyok Hullácskába.
De beléd is szerelmes vagyok.
- Hogy mi a... - Mindkettőtökre szükségem van.
Tudom, hogy ez hirtelen jött,
de ha maradt még hely a szívedben,
szerintem mi hárman együtt csodás életet élhetnénk.
Hárman?
Marianne mindent elmondott rólad,
és én...
nagyon vonzónak talállak.
- Tudom, hogy kicsit szokatlan... - Kicsit?
De ki szabja meg, hogy milyen legyen a szerelem?
Hát, azt hiszem, szerelemből sosem elég.
Igen. Szagoljátok csípős, szenvedélyes szavaimat.
Na?
Nem hiszem, hogy kihúzza reggelig,
de holnap jövök elégetni a maradványait.
Hozzon pillecukrot! Jó móka lesz.
Bárcsak több időnk lett volna, de hálás vagyok azért, ami jutott.
Ide figyelj!
Lehet, hogy sosem ittam „a világ legjobb apukája” bögréből,
de felismerem a jóságot.
És most egy jó embert látok magam előtt.
- Azt hittem, nem látsz. - Ne kötekedj, fiam!
Büszke vagyok rád.
Szeretlek, apa.
Nem vagyok méltó a szeretetre.
Tégy meg egy szívességet!
Szedd le és pörköld meg a satnya babjaimat!
Ha majd elmentem, főzz belőlem egy utolsó kannával!
Úgy lesz.
És oda ne égesd! Tiszteld a babomat!
Helló!
Gondolom, kicsit lesokkolódtatok.
A sokkon már rég túl vagyunk.
Nem mintha közötök lenne hozzá,
de mi egy szerető és elkötelezett hármas virágkötelékben élünk.
Ez a perverzió leggusztustalanabb fajtája.
Az a fajta, ami nem az enyém.
Szerintem meg tök jó.
Senkinek sem ártanak, és boldogok. Csak ez számít.
- Az én undorom is számít. - Csak egy kicsit.
Együttérzés érkezik, férjem!
Jaj, én drága, furi pasim!
Bocsáss meg, hogy szekáltunk a növényapukád miatt!
Látjuk, hogy valódi a fájdalmad.
Részvétem.
Úgy hallom, jó apa volt, és csodás cserje.
Köszönöm, hogy próbáltál segíteni.
És mindannyiótoknak köszönöm a kedvességet.
Remélem, velem tartotok napkeltekor, hogy végső búcsút vegyünk tőle,
amint átköltözik a nagy égi arborétumba.
Ez nem egy nagy égi arborétum?
Fogd be!
Az élet oly rövid! Minden percét ki kell élveznünk.
- Meglepetés! - Meglepetés!
Romantikus piknik, miért is ne?
Remélem, van kedved egy kis komposzthoz.
Zaklatott a szagod, szerelmem. Mi a baj?
Ez nehéz lesz.
Keresem a megfelelő szagokat, hogy elmondjam.
Jaj, ne! Ne!
Gyönyörű lények vagytok,
és imádom, hogy ennyire odavagytok értem,
de beleszerettem valaki másba.
Te szemét növény!
Kibe vagy mibe?
A kávéba.
Nem tudtam, hogy itt van a nagy virágotok.
Figyu, ezt nem fogjátok elhinni,
de elmúlt apám mokkamételye!
Új babokat hoz. Kész csoda!
Ennek nagyon örülök.
A szeretet mindent legyőz, fiam. Még a mételyt is.
Köszönöm, hogy sosem mondtál le rólam.
Nem hagyhattalak itt meghalni.
Nem, de élni itt hagyhatsz.
Köszönöm, hogy eljöttek erre a nevetséges esküvőre.
Nem mintha lenne más dolgunk ezen az istenverte űrszemétdombon.
George Washington Carver így szólt egyszer:
„Bármi felfedi a titkait, ha eléggé szeretjük.
Nemcsak azt tapasztaltam,
hogy ha kis virágokhoz vagy földimogyorókhoz beszélek,
felfedik a titkaikat,
de azt is, hogy ha emberekkel társalgok némán,
ők is felfedik a sajátjaikat, ha eléggé szeretjük őket.”
Úristen, mennyit süketelt ez!
Egy növényesküvőn sírok.
Miért?
Mert fantasztikus vagy.
Ezek nem könnyek. Allergia.
Hülye pollen!
Na mindegy, itt, barátok és bokrok körében,
ezennel növénnyé és másik növénnyé nyilvánítalak titeket.
Emberek! Töltök apám házi kávéjából, hogy koccinthassunk.
Sziasztok!
Semmi baj, barátom.
Őszintén örülök nektek.
Ez gyönyörű volt.
Remélem, sok száz csodás évet tölthettek majd együtt.
A kedvességetek a legjobb nászajándék, amit csak kaphattam,
és egyben a legolcsóbb is.
Én nem kérek kávét.
A koffeintől rángatózik a lábam.
Éljen már egy kicsit!
Olyan letört és elzárkózó vagy!
Mi már nem vagyunk „mi”?
El sem tudom képzelni, miért vágynál erre.
Hisz mindent elrontottam.
Megesik az ilyesmi, Marianne.
Az emberek néha megismerkednek, néha egymásba szeretnek.
Néha különválnak az egyetem miatt,
aztán kipróbálják a növényes hármast,
de nem jön össze.
De aki őszinte, kedves, és nem adja fel,
egy nap elérheti ezt.
És te őszinte vagy, és kedves.
Szeretnél tovább próbálkozni?
Igen.
A szerelemre, minden formájában!
- A szerelemre! - A szerelemre!
Szent jávai láva, de forró!
CUKKINITEJ
A feliratot fordította: Marik Gábor