KORTE EVENTYR
En gang i Pudding-on-the-Ritz bodde en ulv som het Hrev.
Hrev med H. H-R-E-V. Visittkortet mitt.
Han var en dyktig selger.
Denne hesten er det du trenger.
Tregirs tøyler, matchende hestesko, brede skuldre. Det er et røverkjøp!
-Får jeg se på tennene? -Tennene?!
Skal du kjøpe en hest eller en skjønnhet?
Greit. Her har du pengene.
Og her er hesten din!
Kom da, hesten.
-Jeg ville ha en levende hest! -Det var den, men jeg sa ikke når.
Ingen likte Hrev, men ingen klarte å få has på ham.
En dag trippet Hrev gjennom skogen...
Å, ha-ha-ha!
...da han fant en mystisk kasse i en lysning.
På lokket sto det skrevet:
"Ta min skatt om du tør, men den som åpner meg, dør!"
En skattekiste! For en flaks!
Men den som åpner den, dør. Jeg må få en dust til å åpne den.
Men hvem er så teit?
Desmond Dum var ikke akkurat landsbyidioten.
-Jeg kom på andreplass. -Desmond, kompis!
-Du må åpne en kasse for meg. -Nei, den som åpner den kassen, dør.
-Hvordan vet du det? -Jeg hørte første del av historien.
-Så jeg åpner den ikke. -Men det må du.
For inni er det en vakker prinsesse som er forhekset av en slem heks.
Desmond visste ikke at Hrev var en dyktig buktaler.
Hjelp! Hjelp meg, Desmond!
Jøsse navn, det er noen der inne!
-Hvordan vet hun hva jeg heter? -Hun har vært forelsket i deg lenge.
Jippi! Hold ut, kjære! Sussebassen din er her!
Du store hendelse! Se på det!
Gull! Smykker! Dronning Victorias spyttebakke!
Jeg er rik! Rik!
-Jeg ser ingen prinsesse. -Selvsagt ikke, dumrian!
Det var en spøk. Skjønner?
Jøss.
Finn en stor sekk, så deler vi skatten.
Hver sin halve, helt likt, 80-20.
Greit, men jeg ville heller hatt en prinsesse.
Straks Desmond var gått, tok Hrev frem en sekk og fylte skatten oppi.
Imens gikk Desmond gjennom lavendelenga på jakt etter en sekk.
Der møtte han en vakker budeie.
Hei, frøken. Du har ikke en gammel striesekk, vel?
-Jeg har på meg en. -Jeg trenger den til å ha skatten i.
En skatt! Bare et øyeblikk, kjære.
-Vær så god! -Tusen takk.
Vent på meg, sussebass!
Hrev hadde fylt sekken sin da han så en liten mynt i kisten.
-En mynt med indianerhode! -Grådige Hrev måtte jo ha den.
Jeg får mye for den på det åpne marked!
Men da han strakte seg etter mynten, tok Hrev overbalanse...
Her er jeg, hr. Hrev. Å, se! Han har satt igjen min andel.
-Men hvor er han? -Jeg er i kassen! Slipp meg ut!
Klart du er...
-For en tøysekopp. -Slipp meg ut!
Takk for at du delte med meg, Hrev, hvor du enn er.
Og dusten gikk sin vei, med budeia etter seg.
Vent på meg, sukkerklump!
Mange år senere, når noen spurte etter Hrev, var svaret alltid:
-Hvem bryr seg? -Desmond og kona levde lykkelig...
...i alle sine dager.
Vent nå! Legenden sa at den som åpnet kassen, ville dø.
Ja, men den sa ikke når.
SLUTT
Det var en gang i Canada et eventyr om helter og skurker.
Det hele startet med to gutter, en jente og en hest.
Å velge hva man skal bli som voksen, er svært alvorlig.
Jeg velger ikke. Det er min skjebne å bli med i Det ridende politi.
Jeg må ut og se verden før jeg velger.
-For noen sveklinger. -Hvorfor? Hva vil du bli, Snidely?
Er ikke det opplagt? Jeg skal være skurken. De har det gøy.
Hvis du er skurk, får du gjøre sånn.
-Snidely... -Og sånn.
-Adjø, politigutt! -Jeg kan ri bedre enn det.
-Jeg kan gjøre dette bedre også. -Dudley, da...
Selv om unge Nells hjerte ble slitt mellom Dudley og Snidely-
-tenkte Dudley bare på å vokse opp og bli ridende politi.
Det skadet jo ikke hans kamp om å vinne unge Nell.
For en politimann er alltid modig, sterk og fattet.
Vi prøver en gang til. En politimann er alltid modig, sterk og...
20 år senere hadde Dudley Do-Right fulgt sin skjebne.
Han var med i Det ridende politi.
Hans trofaste hest, Hest, var også blitt stor-
-og var den best dresserte hesten på denne siden av Ottawa.
Ok, han var ikke så godt dressert.
Men Dudley var høyt aktet i politiet.
Han hadde sitt eget fort og sitt eget kontor.
Han hadde sannelig blitt modig, sterk og fattet.
Dudleys rival, Snidely Whiplash, hadde også fulgt sin skjebne.
Han hadde blitt skurk og hadde skurkevennene med seg.
-Kan jeg hjelpe deg? -Kan du vente til alle er inne?
-Hva er dette for noe? -Få gull og penger, ellers skyter vi.
Alle sammen? Vent. Hent pengene, Kevin.
-Ikke glem gullet. -Og ikke glem gullet.
Vi har pengene og gullet! La oss dra, karer.
Snidely visste at Canadas beste politimann ville bli tilkalt.
Nei, ansjos på pepperonien, så en kvart hvitløk og en kvart oliven.
Bra. 20 minutter? Nettopp. Takk, mamma. Glad i deg også.
På'n igjen.
Imens i Snidelys ikke så hemmelige skjulested...
-Her er pengene, men hvor er gullet? -Whiplash tok det.
-Han må være her et sted. -Snidely?
-Han tok gullet. Vi har bare pengene. -Vi må finne ham. Han lurte oss.
Når vi finner ham, dreper vi ham. Veldig langsomt.
-Men hvor er han? -Jeg hørte at han var i Sudan.
-Hvor er det? -Han er visst på Hilton Hotel.
Hilton, hva? Kom, karer. Vi tar ham.
Karene visste ikke at det var Snidely selv som sendte dem vekk.
Ja, han var sannelig en fæl skurk.
Det er så lett.
Man må bare finne 999-
-av de dummeste forbryterne i Nord-Amerika, så ordner alt seg.
Bare én mann kan stanse meg nå.
Det kunne bare være Dudley fra Det kongelige ridende politi.
Imens, i en forlatt gullgruve, lurer en lumsk skikkelse.
Jeg elsker å lure. Det er helt min stil.
Alle visste at der ikke fantes gull. Men Snidely ville legge litt der.
Den gamle gruven raste sammen. Jeg advarte de ungene.
Kom, vi skal inn i den mørke, skumle delen av skogen. Hest!
Greit, jeg tar kjøretøyet.
Kom ut derfra, unger!
-Jeg er ingen unge. -Snidely? Snidely Whiplash.
-Dudley Do-Right. -Greit.
-Queensberry-regler. Opp med dem. -Jeg er klar, D.D.
Hvorfor har du hagle? Jaktet du i en forlatt gullgruve?
-Ja. Jeg jaktet på vampyrer. -Vampyrer?
-Tro meg, Do-Right. De fins. -Jeg tror ikke på deg.
Undersøk patronhylsen hvis du vil.
Du vil se at det ikke er hagl, men gull i den.
Man må drepe en vampyr med en påle i hjertet eller en gullkule.
-Så det fins vampyrer her? -Dessverre.
Bak hvert tre, praktisk talt.
Grøss og gru.
-Jeg må gå. -Jeg tenkte meg det. Ha det.
Og mens den onde Whiplash jaktet på vampyrer-
-var vår helt hjemme og gjemte seg bak en pappfigur.
Endatil en ridende politi syns at vampyrer er skumle.
Vampyrer, du.
En uke til så får jeg idiotene til å tro at det fins gull i fjellet.
I dagslys jobbet Snidely med å arrangere et møte-
-mellom et stort tog og den lokale bankdirektøren.
-Er det et tog jeg hører? -Jeg kan ikke gjøre det mot kundene.
Du kommer til å eie alt. Greit, jeg skal underskrive.
-Alle pantelånene er dine. -En kasserer vil navngis senere.
Betal lånet ditt nå, ellers er det lille skuret mitt.
-Du er ikke bankmannen vår. -Jeg er det nå. Les og gråt.
-Hvordan kan du gjøre dette? -Jeg ble født til å gjøre det.
Det er i genene mine. Stikk. Ta ungene med deg.
Skynd dere, på én rekke. Tørk av deg smilet. Og ikke snakk.
Med sine tilranede midler overtok Snidely hele Semilykkedal.
Deriblant det lokale motellet, pølseboden-
-begravelsesbyrået, hele byen.
De lokale innbyggerne ble naturlig nok bekymret.
-Hva er det som skjer? -Vi har mistet våre hjem og firmaer.
Det var da en lettelse. Jeg trodde det gjaldt vampyrene.
Nei, det er Whiplash. Han har tatt alt, våre hjem og firmaer.
-Hva mener du med vampyrer? -Vet du det ikke?
-Skogen er full av dem. -Hva?!
Vår helt Dudley var helt alene. Whiplash City var en spøkelsesby.
Nell hadde vært borte i årevis.
-Nå var det bare ham og Hest. -Det er bare du og jeg, Hest.
Er det noe jeg vet, Hest, så er det to ting:
Nell kommer aldri tilbake, og du vil aldri forlate meg.
Hest?
Hvor skal du, Hest? Det er vampyrer der ute!
-Hvem der? -Hva?
Ta ikke den! Jeg vet at du er en vampyr.
-Jeg advarer deg, jeg har hvitløk. -Det er meg, Nell Fenwick.
Jeg vet du er vampyr. Jeg kan bevise det.
Bare vampyrer vet ikke svaret på dette enkle spørsmålet:
-Wayne Gretzkys mellomnavn er? -Det vet jeg ikke, Dudley.
-Gjør du? -Nei. Nei, det gjør jeg ikke.
Du godeste. Jeg er en vampyr!
Du er ingen vampyr, Dudley. Brenner det noe sted?
Tror du jeg faller for det gamle trikset?
Da husket Nell den kjente gamle politifilm-sangen:
Når jeg kaller på deg
Nell, det er virkelig du!
Vil du så svare meg?
Det betyr at jeg gir min kjærlighet til deg
-Hvis du avviser meg... -Hva gjør jeg så?
Når jeg kaller på deg
-Vil du komme inn, Nell? -Ja.
Hva har du gjort i alle disse år?
Jeg dro ut og så verden, som jeg planla.
Jeg tok filosofi på Yale og diplomati på Harvard-
-og var USAs ambassadør i Guam.
-Og? -Og...
Nå er jeg kommet hjem for å få noe utdannelse ikke kan gi.
Et av de myke teppene de selger i butikken her?
Et strandhus med badestamp? La oss slutte å leke.
-Jeg har ikke fått sagt dette før... -Å, Dudley!
Nell, jeg...
Dudley! Dudley?
-Når jeg kaller på deg -Slutt å synge.
-Unnskyld, hvor var jeg? -Kanskje vi bør gå ut.
De har en ekte maisfestival på reservatet med fyrverkeri.
Eller vi kan ha en stille aften foran peisen og grille marshmallow.
Nå husker jeg hva jeg skulle si. Nell Fenwick, jeg...
Nell, jeg elsker deg.
Skjønt Nell hadde reist langt, hadde hun aldri hørt en elg si det.
-La oss gå på maisfestivalen. -Den er grei.
Jeg skal fikse gulvbordene neste tirsdag.
Håper det ikke er jaktsesong.
Kan noen hjelpe en elg? Vær så snill? Takk.
Etter å ha fått fjernet elghodet dro Dudley og Nell til festivalen.
-Dette er helt ekte! -Det er Canada, Nell.
Alt er ekte her.
Der er høvdingen. Høvding! Du, høvding!
Det var høvdingen av de lite kjente Brooklyn-indianerne-
-kjent som Canarsie Kumquats, eller bare Kumquats.
-Lenge siden sist, Dudley. -Husker du Nell?
-Du ser bra ut. Hvordan går det? -Meg ha det bra.
Fint for deg, søta. Kom, la oss se forestillingen.
Riverdance er virkelig populært for tiden.
-Du husker vel Kun Ståplass? -Ja da.
-Hvordan står det til? -Bra. Kan vi ta en prat?
Bravo! Bravo!
Jeg er ingen tyster, men jeg har sett en fyr ute i skogen-
-med Abraham Lincoln-hatt og frakk.
Han skyter på stein og elver og sånt med hagle.
-Er ikke det underlig? -Nei da, det er Snidely Whiplash.
Han jakter på vampyrer med gullkuler. Skremmende.
-Vampyrene eller gullkulene? -Vampyrene.
-Du er gått fra forstanden. -Jeg eller han?
Jeg, jeg.
Det var da en fin måte å snakke til høvdingen på. Vel, jeg har en date.
Jeg ville så gjerne bli og se fyrverkeriet.
-Fyrverkeriet er vakrere herfra. -Ja.
-Når jeg kaller på deg -Ikke nå, Dudley!
-Greit, Nell. -Bare ro, du.
Samme aften ble den fattigste mannen i Semilykkedal rik.
Hallo. Har du en fin aften? Har du funnet noe gull?
-Nei. Det fins ikke gull her. -Jo da, massevis. Overalt.
Og du, ditt fryktelige menneske, har gjort det første funnet.
-Du er berømt. Du kommer på TV. -På TV? Du tuller!
-Hold opp vaskepanna og smil. -Får jeg låne kammen din?
Velkommen. Sett deg.
Det kalles historiens største gullfunn. Det er iallfall århundrets.
Mannen som gjorde funnet, er her: Kim J. Darling. Velkommen.
-Hva skjer? -Du skaper overskrifter verden over.
-Hvordan var det å finne gullet? -Jeg føler meg ør, Kathie Lee.
-Historien din er viden kjent. -Det sørgelige er...
...at han fant gullet på jord han ikke eier.
Men eieren gjør ikke krav på det. Finneren får beholde det.
Så det er gullfeber i Nord-Canada.
-Bli værende. Bette Midler kommer. -Nei!
Ved den kanadiske grensen er det like rolig som vanlig.
Vil du smake på Dwayne Cuffman? Bare kom igjen!
Pass! Stans! Jeg må se passene deres!
Problemene øker ved den kanadiske grensen.
De er for det meste japper, men mange er tannleger.
Forskere har oppdaget at kanadisk bacon er vanlig skinke.
Hva er bedre enn en plan som virker helt etter planen?
-Ingenting er bedre. -Slipp våpenet, Whiplash.
-Det var på tide dere kom. -På tide? Vi skal drepe deg.
Det er ikke nødvendig. Unnskyld meg, vær så god å sitte.
-Du var ikke i Sudan. -Du sier ikke det? Hvor er de andre?
De er overalt. Heathrow, Romas lufthavn, Mosambik.
-Vi gikk tom for penger. -Gruppen er kanskje stor nok.
-Hva? Vi skal drepe deg. -Nei, dere skal jobbe for meg.
Jeg trenger dere til å styre byen.
Alle er borte. Inkludert han som drev pølseboden.
Så jeg trenger deres hjelp til å styre Whiplash City.
-Keiva, gikk ikke du på skole? -Jo...
-Du er den nye skoleinspektøren. -Takk. Det har jeg alltid drømt om.
Homer, har ikke du jobbet på McDonald's?
Jo, men jeg er nestlederen din. En del av ekspertkomiteen.
Absolutt! Nå kan du styre Snidely Whiplash' pølsebod.
-Å, pokker. Jeg blir lurt. -Vi vil trenge leger.
-Hvem er dum nok til hjernekirurgi? -Jeg!
Gratulerer. Du er byens nye hjernekirurg.
-Vi vil trenge en god psykiater. -Velg meg!
-Elskling...? -Adjø, Las Vegas. Til Whiplash City!
Der foreldre kan vaske etter gull og være sammen med barna.
Og bevise at hvite menn kan danse.
California, Georgia, Puerto Rico. Men hvor er kanadierne?
Kanadiere liker å tenke seg om. Amerikanere hopper i det.
Gudskjelov. Liker du hvordan jeg uttaler Puerto Rico?
-Jeg snakker litt spansk. -Du er fullkommen, Whip.
Ja, Snidely hadde overtatt Dudley Do-Rights by.
Men han visste ikke at Dudley jobbet med en plan...
At Dudley jobbet med... Ok, jeg lyver. Han drømte om Hest.
Hest! Hest!
Så fint å se deg. Både du og Nell er her. Men hva pønsker Snidely på?
Hva? Fins det ikke vampyrer? Hva mer? Den skitne sniken!
-Whipster. Vi tjener en formue! -Jeg ser det, ja.
Det er likedan med gavebutikken og bensinstasjonen.
Begravelsesbyrået vil snart lønne seg hvis jeg får bestemme.
Mr. Whip? Siden vi blir rike, bør vi begynne å spille golf.
Min santen. Du er et geni.
Par 72-golfbane ble raskt Snidelys stolthet og glede.
Takket være de gratis golfballene gjestene fikk-
-tapte han ikke en eneste gang.
Sånn uflaks! Du må ha sett opp.
-Stans, Whiplash! -Du fikk meg til å treffe vindmølla!
-Ingen snakker når jeg slår. -Du er sjefen, Whip.
Det foregår noe i Semilykkedal som jeg ikke liker.
-Den heter Whiplash City nå. -Husker du Nell Fenwick?
Han har vært forelsket i henne siden han var 6 år.
Jeg har kjent deg for lenge til å være formell.
-Slutt med det, Nell! -Stilig hatt.
-Hva vil du, Totem-ånde? -Totem-ånde?
Jeg kom ikke på noe bedre. Det er hardt å kysse og tenke.
Noe du ikke vet mye om.
Jeg vil du skal vite at jeg ikke vet hva du pønsker på, men noe er det.
-Jeg skal finne ut hva det er. -Da trenger du en synsk person.
Det tror jeg ikke.
Det var vel en gimme? Neste hull. Bli med, Nell.
-Nell! -Det er jo bare Snidely.
Selv om Snidely var skurken, var det noe ved ham.
Først fordrev du alle fra byen. Så overtok du byen.
-Jeg visste det i morges... -Kom an, Einstein. Du klarer det.
Så plantet du gull i bekker og gruver for å skape en falsk gullfeber.
Siden du eier byen og alt i den, tjener du en formue.
Opp med deg, søta. Fortsett, karer. Demp deg, dette er en privat klubb.
-Vil du spille med oss? -Aldri i livet!
God dag. Bare fortsett. Hyggelig å se dere.
Ja, fine baller. Mange takk.
Min kjære venn og verdige fiende, jeg undervurderte deg igjen.
-Nemlig! Hadde jeg rett? -Nei, du er på villspor.
Slike rykter kunne ødelegge Semilykkedal.
Det ønsker du vel ikke?
-Vi må si sannheten, Snidely. -Ja, men la oss diskutere det først.
-Når? -I kveld kl. 21.00. Hos deg.
-Hva slags antrekk? -Uformelt.
Du kan mikre sånne småpølser.
Snidely holdt ikke avtalen med Dudley. Men det gjorde Homer.
Han var omtenksom nok til å ta med en sekspakning. Med dynamitt.
Homer!
Du ser på en måte yngre ut. Hvordan gikk det?
Alt er ordnet. Gutten er i himmelen. Jeg fant ikke liket engang.
Utmerket! Finn deg en svart dress. Du er vår nye begravelsesagent.
Shane! Huset spanderer en runde.
Nei, vent. Ta halv pris. Nei, vent!
-Doble prisen på alt. -Ja, sir.
Mens Snidely feiret Dudleys død, var Dudley i Ottawa-
-og fortalte myndighetene om Snidelys plan.
Men Snidely har høytstående venner. Og lavtstående.
For en utrolig historie, betjent Do-Right.
-Takk. Jeg kan en annen... -Hva om du tar feil?
Vil ikke et slikt rykte skade den voksende økonomien i byen?
Det sa Whiplash også.
Mr. Whiplash lyder som en samfunnsorientert mann.
-Våkn opp! Han er skurken. -Er han virkelig det?
Millioner av amerikanske dollar velter inn i et ellers fattig område.
Si hva dere vil, men er ikke det bra?
Det er galt. Som navnet mitt sier...
Kan det ikke være vanskelig å skille mellom rett og galt?
Ikke for ham. Han er politimann. Det er rett eller galt.
Klappet og klart. Skill mellom det du!
-Gull! Jeg fant gull! -Han fant gull!
Vi bygger hotell på denne siden og boligblokker på den andre.
-Jeg liker det, Whip. -Det gjør vel alle.
-Ja, absolutt. -Det gjør ikke jeg.
-Det har sine feil. -Det er perfekt!
-Dere er min beste gjeng noensinne. -Takk, Whip.
-Spesielt du, Homer. -Å, du store...
God morgen, karer.
-I himmelen?! Tilbake til pølseboden! -Ja da, ja da.
-Hallo? Dudley? -Har du sett kontoret mitt nylig?
-Nei. Har du gjort noe med det? -Nei, men noen har gjort noe.
Dudley, far er tilbake. Han har dårlige nyheter.
-Hvor er du? -Du vet jeg har dårlig stedsans.
-Sitter du i en bil? -Ja. Men den har stanset.
Nell? Nell?
Jeg må ringe deg opp igjen. Det er dårlig forbindelse.
-Politiinspektør. -På stedet hvil.
Det varmer meg om hjertet å se deg. Du er helten min, sir.
-Du har sparken. Ta hesten og stikk. -Hest har rømt.
-Uff, så leit. Nell? -Jeg orker ikke å se på.
Faren din spøker om at jeg har sparken. Det er artig.
Slett ikke. Jeg har fra høyeste hold blitt bedt om å erstatte deg.
Nå forstår jeg. Jeg skulle møte Whiplash, men glemte det.
-Jeg dro til Ottawa isteden... -Gi meg uniformen og våpenet.
-Uniformen, sir? -Jeg beklager, Dudley. Dette er leit.
Ja, politiinspektør. Det skal være visst.
Han hadde mistet uniform og hest. Dudleys drømmer var knust.
Hei, husker du meg? Jeg var hos Regis og Kathie Lee.
Hei. Jeg kjenner Bette Midler.
Hei, det er meg. Jeg var hos Regis og Kathie Lee forrige uke.
Hei! Jeg vet hvem du er.
Du er Dudley Do-Right fra Det ridende politi.
Jeg glemmer aldri et fjes. Navn derimot...
Sir, jeg mistet jobben i dag. Hesten min har rømt.
-Jeg ønsker å være alene. -Niks, jeg er din nye bestevenn.
Jeg har ingen venner. Jeg har ikke engang et hjem.
Å! Bare vent til du ser mitt hjem.
Imens prøvde Whiplash å vinne Nell og å imponere faren hennes.
La oss håpe de gjennomskuer lømmelen. Beklager.
Får jeg anbefale bouillabaisse fulgt av crêpes med mandarinsaus?
-Ok. Far? -Lyder deilig. Men uten fennikelfrø.
-Klokt valg, politiinspektør. -Takk.
-Du drakk for mye i går. -Gjorde jeg? Jeg har det bra.
Det kan noen ganger være vanskelig å skille mellom rett og galt.
-Jeg tenkte nettopp det samme. -Snidely har gjort byen rik.
-Han har snudd om på byen. -Det handler bare om grådighet.
Du har rett! Det handler bare om grådighet.
-Ikke gjør noen plutselig bevegelse. -Det er noe jeg ikke forstår.
-Hva skjer når gullet er borte? -Det blir ikke borte.
-Ikke det? -Nei. Whiplash er for lur.
Snidely var lur nok til å skaffe mer gull, så han kunne tjene mer.
Lur nok til å ha eget helikopter og til å overbevise alle myndigheter.
Men var han lur nok til å lure en boms-
-og den eneste som var sparket fra politiet på 100 år? La oss se.
Jeg ser ikke noe.
Ser du? Det er der de smelter gullet, så de kan plante det om natta.
Whiplash.
-Se så populær han er. -Folk smisker alltid for sjefen.
-Vi går ned og pågriper alle. -Jeg tror ikke det.
Tre gode grunner: Får jeg starte med nummer to?
Bra. To: Hvis vi går ned, dreper de oss.
Én: Du er ikke politimann lenger. Tre: De bryter ikke loven.
-Vi må da gjøre noe! -Nei! Du må gjøre noe.
-Hva gjør jeg nå? -Du kan ta gullet før det plantes.
Hva?! Skulle jeg bryte loven? Da ville jeg bli Dudley Do-Wrong.
Det lyder bra. Det virker fransk. Dudley Durang.
-Jeg er forvirret. -Det er ikke så vanskelig.
Skurken, Snidely Whiplash, gjør det veldig bra.
Det gjør deg, helten, til skurk. Nei, ikke skurk, men mer skurkaktig.
Men at skurken gjør det bra, gjør ham ikke til helt.
Og en helt som er skurkaktig, er ikke nødvendigvis skurk.
-Han kan ikke være helten. -Men det er han.
Innbyggerne av Whiplash City holder gallafest for ham i kveld.
Han liker brød og smør Og han liker syltetøy
Det gir hans kjære ham Han er hennes hengivne mann
-Det er ikke til å tro! De liker ham. -Du må bare tro det.
-Og nå har han Nell. -Nei, det må være noen som ligner.
Nei, det er Nell.
Det er Nell!
Jeg fatter ikke at dette skjer meg!
Unnskyld. Jeg må gå og gjøre noe med det.
Nei, vent. Du er ikke klar. Du er ikke trent.
Du ser en med blå øyne så yndig og søt
-Og masser av penger -Når du tror du har den rette
Blir hjertet stjålet av en grå liten mus
Du vet at du må bestemme deg Ta den ene og glem den andre
Det er slett ikke lett Måtte du noen gang bestemme deg?
Men straks noen kyss du høster Får du øye på hennes storesøster
Inn kommer faren i en fei Dra hjem, gutt, se å bestem deg
Så må du sannelig bestemme deg Si ja til én, la den andre gå sin vei
Så ikke vis at tårene renner Måtte du noen gang bestemme deg?
Godt gjort.
Her blir det mye å gjøre.
Og Kim Darling må gjøre det, en voksen som samler på Pokémon.
Gutten min, helten overvinner farer fordi han selv er farlig.
Du er farlig.
-Vit det. Si det. -Du er farlig.
-Nei, si: "Jeg er farlig." -Det gjorde jeg.
-Nei, si: "Jeg er farlig." -Du er farlig.
-Nei, du skal si: "Jeg er farlig." -Men du sa...
Helten må gjennom tre prøvelser: Tillit, vågemot, instinkt.
For å være konsekvent starter vi med nummer to: Vågemot.
Nå er jeg motstanderen din.
Jeg er ond. Ond. Ond.
-Er du ond? -Ja. Nå streker jeg opp en linje.
Ikke våg å krysse linja!
Ellers vil ondskapen falle over deg. Ondskap!
Dudley, du skal ta utfordringen og vise vågemot.
Vi prøver igjen. Jeg er ond. Ikke våg å krysse linja!
Jeg er ond. Ond!
-Jeg skulle jo ikke kryssa linja! -Du skal det!
Vi prøver igjen. Ikke våg å krysse dødens linje!
Jeg er ond! Jeg er ond!
-Hvorfor gjorde du det? -Fordi jeg er ond. Unnskyld.
Åtte, ni, ti. Tillit.
Helten viser tillit. Jeg kaster stein på deg og bommer.
Du viker ikke unna når de suser forbi fordi du stoler på meg.
-Jeg stoler på deg, mester. -Bra.
Unnskyld. Men det var veldig bra. Du stolte på meg.
Perfekt! Du vek ikke unna. En gang til.
Utmerket. Tillit er ditt mellomnavn.
Du må stønne litt mindre. Den siste prøven: Instinkt.
Du skal slåss mot meg uten å se.
Du skal parere alle slag. Du ser uten øyne, hører uten ører.
Du kan tale uten tunge. Jeg sa uten tunge.
Ditt sverd er din kjepp. Kjeppen er ditt forsvar.
Gjør deg klar til å slå meg. Er du klar?
Veldig bra. Det hinkende forsvar. Bra, det andre hinkende forsvar.
Du er ett med universet. Konsentrer deg, her kommer mitt siste angrep.
Strålende. Spill-død-forsvaret. Bra valg etter omstendighetene.
Du vil klare deg. Så sant ingen angriper med kjepp.
Med leksjonen ringende i ørene drar Dudley på søken etter rettferd.
-Og sterke smertestillende. -Du står oppreist etter prøvelsene.
Du er klar til å møte fare, for du er farlig.
Dra nå, og gjør noe farlig.
-Nei, ikke gjør det! -Så si når det kommer mer gull.
-Jeg vet ikke. -Da ser vi hva som er din beste side.
-Du er politimann. -Ikke nå lenger.
-Gullet kommer på torsdag. -Torsdag, takk!
Hvordan stanser vi denne, da? Ikke slik.
Bare pappmasjé. Resirkulerbart materiale.
-Hva slags mann er du, Do-Right? -En farlig en.
Han har gullet! Etter ham, karer.
Dudley er kanskje i undertall, men han kjenner skogen godt.
-Vet dere hva dette kan bety? -Doris Day.
-Jeg bare gjetter. -Daniel Day-Lewis.
-Daphne du Maurier. -Å, hold munn!
-Dolores del Rio. -Hold munn, idioter!
Initialene kan bare bety én ting: Dudley Do-Right.
-Tør Do-Right å gjøre noe sånt? -Selvfølgelig!
Vet dere hva dette betyr? Han er blitt skurken.
Hva med meg da? Jeg var skurken. Hvis han er i stand til dette-
-hvem vet hvilke andre gøye skurketing han har gjort.
-Hva annet, ja. -David Duchovny.
Snidely oppdager snart en så gemen forbrytelse at dopapir er involvert.
Å, jøye meg.
For en dyster og lei dag.
-Det er til å bli dårlig av. -Ikke rør meg!
-Hvor skal du? -Tja...
Min jobb er over. Jeg skal gjenforenes med familien.
-Har du familie? -Det er en lang historie, men...
Jeg var fortapt, som du. Jeg var ingens helt, ikke min engang.
Ingen hadde tro på meg. Men du er en venn og har tro på meg.
Det gir meg styrke til å møte mine kjære, hvis jeg finner dem.
-Jeg er en ny mann, takket være deg. -Hva med motorsagen?
Avskjedsgave. Familietradisjon. Ikke spør.
-Takk. -Bruk den til fred, ikke krig.
Gutten min.
Mester.
Det er nydelig, Whip. Lysspillet, skyggen...
-Hold munn, Homer. -Ja visst, Whip.
Hva var det?
Prøver du å vinne unge Nell med å være kunstner?
-Han er svært talentfull. -Han bare fargelegger.
Det er vanskelig å male innenfor linjene.
Vent nå! Du har sorte klær! Det er min farge. Jeg er skurken.
Men klærne dine er mørkeblå.
-Det er de ikke! -Jo da, det er marineblått. Se.
Homer! Hvorfor har jeg blå klær?
De sorte er til rens. Og jeg må bare si at du kler blått.
Jeg må bare si... Jeg må bare si...
Du vil alltid tenke på meg i sort, ikke sant?
-Jeg vet ikke helt. -Bildet fanger ikke Nells skjønnhet.
Som om du kunne gjøre det bedre, politigutt.
-Er det en utfordring? -Absolutt.
Å, Dudley. Så fin den er.
Skal vi, Nell?
Du kler grønt veldig godt.
Han er en slu motstander. Men ikke slu nok-
-til å overliste Snidely K. Whiplash.
Du er forbildet mitt, Whip.
Så Dudley vil være skurk. Vi får se om skoen passer.
-Hvilken sko, Whip? -Ærlig talt.
Vi har gjort vårt beste for å bringe fred og rikdom til Whiplash City.
Et sted vi kan tjene masse penger uten å gjøre noe som helst.
Men det er en mann som vil ødelegge for oss. Denne mannen!
-Det er Dudley! -Han er farlig og ond.
-Han er ikke ond. -Du tar feil, Whiplash.
Vi må finne ham. Gullgravere av Whiplash City, foren dere.
-Dudley Do-Right må tas av dage! -Nei!
-Han må drepes! -Nei! Nei! Nei!
Nei! Nei! Nei!
Folket vendte seg mot Snidely. De var lei av Whiplash City.
De ville ha sin gamle by tilbake.
Mens Snidely ble stadig svakere, ble Dudley sterkere.
-Mr. Do-Right. Fem minutter. -Takk.
Nell hadde sett mange eksempel på vår helts mot-
-men det tok en dans før hun innså at Dudley var en hingst.
Dudley?
Når jeg kaller på deg
-Når jeg kaller på deg -Dudley?
Vil du så svare meg?
Dudley. Jeg elsker deg, og det har jeg alltid gjort.
Imens, i Snidelys hemmelige skjulested og spa:
Vi må finne ut hvor Do-Right gjemmer seg.
-Karene finkjemmer traktene. -Jaså?
Jeg kan ta den.
Gi den til meg. Hallo? Hva? Vi har funnet ham.
Dette må feires. Kelner? To glass Mudslinger, takk.
Snidely og håndlangerne hans gikk til angrep mot kumquatfolket.
-Det er Whiplash. -De vil ha meg. Jeg overgir meg.
Jeg støtter deg 110 prosent. Og det mener jeg, enn så lenge.
-Har dere våpen? -Våpen? Vi driver kabaret her.
-Har dere fyrverkeri? -Det har vi.
Fyr løs!
Det er bare fyrverkeri! Te dere som menn.
-Vi har ikke mer. Hva nå? -Vi kaster stein på dem i skogen.
-Stein? -Hva annet kan vi gjøre?
-Er pressen her? -Ja, de står på sidelinja.
-General, landsbyen er vår. -Brenn ned alt.
Nei, vent! Det er dårlig PR.
Få fotografene til å ta bilder mens karene rydder.
Lær av historien, eller gjenta den.
Kom igjen, høvding. Du klarer det. Du er en ung mann.
La ikke ansiktsløftet lure deg, jeg er 62 år. På den annen side...
-Vent litt! -Innstill skytingen!
-Noen kastet stein på meg. -Det var en av indianerdanserne.
Ikke siden "Unge kvinner" hadde kumquatene møtt slik fiendtlighet.
Med de gikk aldri fra en kamp. De løp heller.
-Vet du hva vi trenger? -To uker på Maui?
Større steiner.
Det er urettferdig! De har steiner.
Vi har bare maskingevær. Å nei, en til!
-La dem få en til. -Vi har ikke flere store.
-Vi er ferdige. -Nei, se! Hesten min, Hest!
-Akkurat som i drømmen. -Er vi reddet fordi den kom?
-Han vil at vi skal følge ham. -Han fikk nok bare en flue i nesa.
Kom, alle sammen!
Vi har jaget dem på flukt. De kommer seg aldri over sletta.
Homer! Ta frem tyngre skyts.
-Av sted! -Fremad marsj!
Beklager, jeg må stanse. Jeg er helt ferdig.
-Kan dere ikke løpe dagen lang? -Som om vi er indianere.
Vi drar ikke uten deg. Du stod ved min side, jeg står ved din.
-Jeg gjør deg til æreskumquat. -Det betyr mye for meg.
Han er en død æreskumquat.
Roger, tango, delta, foxtrot.
Skal vi danse?
Jeg må si at han kommer godt forberedt.
-Det er på tide å overgi seg. -Det ser slik ut.
-Han fikk en flue til i nesa. -Nei, vi skal angripe tanksene.
-Er det lurt å lytte til en hest? -Ja.
Hjernen deres er på størrelse med en ert.
-Jeg syns det er vidunderlig. -Jeg skal redde deg, Nell.
Dudley... Homer, gi ham inn.
Kom til pappa.
Der, ja. Spillet er over.
Pokker, hvor kom de fra?!
Kom tilbake, kujoner!
General!
Flink hest, Hest.
Det er slutten jeg hater mest ved jobben.
Frem til da har skurken verdens beste jobb.
Hei, Dudley. Jeg har mistet alt. Endatil fortelleren er borte.
Nei, jeg er her. Noen må forklare hvor kavaleriet kom fra.
Ja. Jeg er litt nysgjerrig på det selv.
-Dudley! -Kim!
Ja, gullgraveren hadde funnet familien sin.
Kim så sin kone på TV da hun ble Canadas statsminister.
-Hun tilkalte kavaleriet. -Det var jammen flaks.
For gode ting skjer med gode mennesker.
Og fæle ting skjer med fæle mennesker.
Hva er problemet? Jeg kjørte bare i 40 km/t.
Det blir det siste vi ser av dem på veldig lenge.
-Ikke regn med det. -Intet fengsel kan holde på Snidely.
-Hold munn, Homer! -Greit det, Whip.
Do-Right, får jeg den ære å gi deg din gamle uniform?
-Og takk fra en takknemlig nasjon. -Takk, politiinspektør.
Hipp, hipp hurra! Hipp, hipp hurra!
Ja, nå har Dudley alt en politimann kan ønske seg.
Fortet sitt, jenta si og en fin samling myke puter.
-Nell. -Å, Dudley!
-Nell! -Dudley.
Tekst: Monica Moltubakk www.sdimedia.com