Det er i dag! Det er i dag!
Det er i dag!
- I dag er altid i dag, George. - Må jeg ikke nok komme med?
- Du skal i skole. - Er han der, når jeg kommer hjem?
Vi skal spille bold, bryde, og jeg skal lære ham at spytte.
Det bliver rigtig sjovt.
Hvordan ved I, om I vælger den rigtige?
- Det ved I bare. - Farvel, lille skat.
Husk, jeg vil have en lillebror, ikke en storebror.
NEW YORKS BØRNEHJEM
Det er ikke alle, der egner sig som adoptivforældre.
Men I synes at rumme megen kærlighed. Hvordan føles det?
- Vi skælver... - ... af forventning.
Nu kan I se dem. I må godt gå rundt.
De er vant til fremmede.
Henrivende mennesker.
Frederick, se på dem...
- Hvordan skal vi kunne... - Vælge? Alle er...
- ... vidunderlige. - Ved I, hvad der er vidunderligt?
Det er vidunderligt, at I ved, hvad den anden vil sige.
Ikke fordi det kommer mig ved.
Sådan bliver det, når man har været sammen længe.
- Når man er en familie. - Familie...
Hvis I er en familie, er I kommet til det rette sted.
Vi skal nok finde det, I leder efter. Susan kan fransk.
Edith kan steppe og puste sæbebobler samtidigt.
- I vil måske have en dreng? - Ja, det hælder vi nok mest til.
I så fald... Benny kan stå på hænder.
Og Andy kan løbe lynhurtigt.
- Du kender vist børnene godt. - Ja, jeg har jo været her længe.
Der er ikke mange, som vil adoptere en som mig.
I skal ikke være bange for at vælge.
Først er I rådvilde og lidt bange.
Så snakker I med en af dem.
Og på en eller anden måde ved I det bare.
Kan I virkelig håndtere hans... særegenhed?
Ja da! Hans særegenhed er perfekt for familien Little.
Mr og mrs Little, vi fraråder par -
- at adoptere børn, som ikke tilhører deres egen...
... race. Det fungerer sjældent godt.
Det gør det i vores tilfælde.
ADOPTIONSATTEST NYT NAVN: STUART LITTLE
ADOPTIVMOR: MRS LITTLE
ADOPTIVFAR: MR LITTLE
ADOPTIVBROR: GEORGE HØJDE: 8 CM, HÅR: LYST
- Hvad skal jeg kalde jer? - Mor og far.
- Og ved du hvad? Du har en bror. - Som hedder George.
- Hvad skal jeg kalde ham? - George.
- Her er vores hjem. - Alle Little finder Littles' hus.
- Selvom de aldrig har været her. - En indre følelse.
En indre følelse...
- En rundtur? - Jeg er flad.
Onkel Crenshaw, fætter Edgar, bedstefar Spencer -
- tante Beatrice og George, din bror.
Se. Han er allerede glad for at se mig.
Det var alle, undtagen...
- Snowbell! Luk ham så ud! - Spyt ham ud med det samme!
- Stuart, er du uskadt? - Vent... Jeg har det fint.
- Du må aldrig gøre Stuart fortræd. - Ellers ryger du ud, mr Snow.
Vi æder ikke familiemedlemmer.
Mor, far, jeg er hjemme!
- Er min bror her? - Ja, det er han.
Her er han. Stuart, det er George.
- George, det er Stuart, din bror. - Sikkert...
Det er rigtigt. Det her er din lillebror.
- Du ligner en mus. - Det er, fordi jeg er en mus.
Nå, sådan. Jeg må gå nu.
Var det bare indbildning, eller virkede han lidt skuffet?
- Han er altid træt efter skole. - Han liver op ved spisetid.
- Den forlorne hare smager godt. - Der er cajunkrydderi i.
Skal vi lære hinanden at kende? Vil du ikke spørge Stuart om noget?
Spørg løs. Jeg er som en åben bog.
Vælg det første, der falder dig ind.
Vil du række mig sovsen?
- Dit nye soveværelse, Stuart. - Det er virkelig rummeligt.
Godnat, mor. Godnat, far.
- Godnat, min dreng. - Godnat, lille skat.
Fin mis... Fin missekat...
- Ligger du godt? - Ja tak. Jeg ligger skønt.
Jeg ligger på en klud i et hjørne, din rotte!
- Du virker anspændt. - Jeg er mere end anspændt.
Måske kan jeg hjælpe dig. Skal jeg klø dig bag ørerne?
- Klappe dig på maven? - Indefra, stump!
Jeg troede, kæledyr ville klappes.
Jeg er ikke dit kæledyr! Du er en mus og skal bo i et hul.
- Det er min familie! - Kan vi ikke deles?
Kig på mine lyserøde læber: Nul!
Utroligt. Jeg diskuterer med frokosten.
Hvis de andre katte får nys om det her, er jeg færdig.
Jeg må slappe lidt af. Hvor er bolden?
- George, du skal op. - Okay, mor.
- Stuart, det gælder også dig. - Okay, mor.
- George, jeg skal til at vaske tøj. - Okay.
- Brug vaskeslisken. - Okay.
Tak.
Tak skæbne.
Mor! Hallo! Jeg er inde i vaskemaskinen!
Hallo! Mor!
Hvor skal du hen?
Underligt... Jeg syntes, det bankede på.
Hvor er du fin, elskede.
Måske bør vi tale med George om Stuart, inden du går?
Han er ikke just overlykkelig.
Snowbell, gudskelov! Jeg er låst inde. Vil du hjælpe mig?
- Vil du ikke slukke for apparatet? - Hvorfor skulle jeg gøre det?
- Det er mit yndlingsprogram. - Hylende morsomt, Snowbell.
Gå ikke fra mig! Hvad skal du?
Tjekke trafikken, gabe og slikke pelsen.
Det tager timer, hvis man er omhyggelig.
- Er du sikker på, Stuart trives her? - Han nyder det.
Hjælp! Hjælp mig!
Stuart...
Stuart!
Stuart, hvor er du?
- Stuart, hvordan går det? - Jeg klarer mig, mor.
- Overlever han? - Så lille og så meget vaskemiddel.
Men han skal nok klare den.
Desuden er han... meget ren.
- Det er godt, du har det bedre. - Ja. Det bliver sjovt at købe tøj.
- Kom nu, George. - Jeg vil ikke købe ind med Stuart.
Jeg vil tale med dig om Stuart.
Hvis I to var lidt mere sammen som brødre...
Se den der!
- Du har allerede en fin båd. - Den er ikke færdig.
Så må du skynde dig lidt. Der er snart kapsejlads.
- Vil du ikke være med? - Jeg er ikke så god til det.
Man gør sit bedste og har det sjovt.
Er det sjovt at komme sidst?
Det skal være formelt, tror jeg. Gerne i et åndbart stof.
Han elsker at grave, klatre og pile rundt.
Vi skal nok finde noget, der passer.
Her har vi Barbados-Ben.
Kok-Ben.
Skovhugger-Ben og så selvfølgelig Gladiator-Ben.
- Går Ben altid sådan klædt? - Nej, Ben har mange slags humør.
Det afhænger af anledningen.
Hvad hvis det er en slægtsfest?
Så har jeg lige det, De leder efter.
Der er de.
George?
- Har I fundet noget? - Hvordan går det?
- I må ikke komme herind. - Genert.
- Hvordan ser jeg ud? - Jeg kunne næsten ikke kende dig.
- Du ligner en Little. - Gør jeg? Godt.
Jeg var bange for, jeg ville ligne Ben.
Crenshaw!
- Little hid, Little did. - Little hej, Little ho.
- Vi har gaver til lille Stuart. - Hvor er min nye nevø?
Orv.
- Sikke mange Littles. - Onkel Crenshaw!
- Min yndlings-nevø. - Det kan du ikke sige mere.
- Nå nej. Nu har vi to favoritter. - Hvor er han?
- Gaverne venter. - Er nogle af dem til mig?
- Forstår du, George... - Vi tænkte, at...
Hør efter, alle sammen. Vi vil præsentere jer for nogen.
Det her er Stuart.
Hej... alle sammen.
- Han er jo... - Henrivende!
Netop! Jeg kunne ikke finde ordet.
Se hvor flot, Stuart.
Er det en ægte Schmelling-kugle?
- Hvis det ikke er Schmelling... - ... er det ikke bowling.
Nu skal du bare se, Stuart. Anbring rumpetten her.
- Han skal nok vokse lidt. - Jeg synes allerede, han er vokset.
Sådan var det for mig. På en sommer skød jeg i vejret.
Må jeg sige noget?
På børnehjemmet plejede vi at fortælle eventyr og holde fest.
Fest med lagkager, pakker og forloren hare.
Fest med slægtninge, der vil os det godt.
I må være verdens sødeste familie.
Jeg vil gerne takke jer alle, for nu ved jeg...
- At eventyr er virkelige. - "Eventyr er virkelige?"
Jeg må hoste en hårbolle op.
Nu til den allerbedste gave... Den er til både dig og George.
Det er noget, som din far og jeg havde meget glæde af -
- da vi var unge brødre ligesom dig og Stuart.
Den her bold tilhørte din bedstefars bedstefar -
- Jedediah Little.
Kan du huske de lange sommerdage, hvor vi spillede?
- Tag din bror med ud og spil. - Ja, hvad siger du?
Er I fra forstanden? Cykel og bowlingkugle!
Hvordan skal han kunne kaste en baseball?
Han er ikke min bror. Han er en mus.
- Vi må vist hellere gå nu. - Strålende idé.
Hvad er der? Hvad sker der?
Stuart, gjorde jeg dig fortræd? Hvad er der galt?
- Jeg ville tale med jer, men I sov. - Hvad drejer det sig om?
Min rigtige familie. Dem, der ligner mig.
- Han hader os. - Vi er aldrig blevet hadet før.
Nej, slet ikke. Det er bare det... at der mangler noget.
Jeg har et tomrum indvendigt. Jeg vil vide, hvad der var der før.
Du har et tomrum... Hvor sørgeligt.
Har jeg gjort jer bedrøvede og skuffede?
Nej. Vi er slet ikke bedrøvede eller skuffede.
- Er det rigtigt? - Absolut.
Og hvis det er, kan vi finde ud af, hvem dine rigtige forældre er.
Godnat.
Det er imod reglerne. Desuden er det svært at spore musefamilier.
- De er ikke gode til papirarbejde. - Men han har et tomrum!
- Er der problemer med Stuart? - Problemer? Nej, slet ikke.
- Der har været nogle... - ... vanskeligheder.
Som da katten forsøgte at æde ham.
Men han spyttede naturligvis straks drengen ud.
Mrs Keeper...
Han vil vide, hvem hans forældre er. Alle børn vil vide den slags.
Ja.
Snow... Vi kom skævt ind på hinanden.
Skal vi ikke starte på en frisk?
Viske tavlen ren. Venner?
Hmm... nej.
Okay.
Han prøver at psyke mig, den syge gnaver.
Snow, luk op. Jeg er hundesulten. Hvad står menuen på i dag?
Hvis han ser Stuart, breder det sig som en løbeild i kvarteret.
Pil af! Her er ingen mad. Smut!
Det er vel ikke forloren hare? Jeg får sådan luft i maven af det.
- Beklager. Det er forloren hare. - Okay. Hold tændstikken parat.
- Nej, Monty. Det er ikke det værd. - Jeg æder jo affald.
- Lidt luft generer mig ikke. - Nej. Du må ikke gå derind!
Hvordan skal jeg forklare det her?
- Monty, jeg kan forklare det. - Hvad snakker du om?
Jeg ville bare sige, at du bare skal forsyne dig.
Du må altså gå nu.
Du ved, at familien ikke bryder sig om fremmede katte i huset.
Snow, hvad er der i vejen? Du opfører dig så underligt.
Har du orm, lopper? Du er så bleg om snuden.
- Måske skulle du gå til dyrlægen. - God idé. Kender du en?
Jeg er ikke glad for min. Man skal vente, og han har kolde hænder.
Hvad var det der?
- Jeg er ked af, jeg må af sted. - Pyt. Bare skynd dig ud.
- Bvadr. Vammelt. - Jeg havde nær glemt at sige tak.
- Hvad i al... - Åh nej!
- Mine bukser... - Der er flotte ting i pakken, hva'?
Du må være Snowbells ven. Jeg hedder Stuart.
Skal du ikke flygte? Du er jo en mus.
Jeg er ikke bare en mus, jeg er også et familiemedlem.
En mus med et kæledyr...
- En mus med et kæledyr! - Det er måske ret morsomt.
Ret morsomt?! Jeg tisser i bukserne! En mus med et kæledyr!
Din nye herre... Bare vent, til gutterne hører det.
Hvilken ydmygelse. Jeg slår dig ihjel!
Kom tilbage!
Du kan bare vente dig.
Ikke derind. Det er Georges værelse. Kom ud. Jeg gør dig ikke noget.
Jeg vil bare vise dig noget.
Hvad laver du her?
Jeg kom bare lige forbi.
- Har du bygget alt det her? - Mig og far.
Det er ligesom i Det Vilde Vesten.
Howdy! Træk så, din hjulbenede kryster!
- Jeg prøver at koncentrere mig. - Undskyld.
- Er det et tog? - Hvad ligner det, ærtehjerne?
Skal vi ikke lege med det? Sig ja. Ja, ja, ja!
Hjælp! Hjælp mig!
Hjælp mig! Hjælp mig, en eller anden!
- Tak. - Du er jo bindegal.
Jeg får en idé.
Hop ind.
- Orv! En sportsvogn. - Test den.
- Stuart, hvad er der? - Ikke noget.
Det er første gang, jeg passer ind, siden jeg kom hertil.
- Hvad er det der? - Nå, det...
Det er min båd "Wasp".
Den er smadderflot. Hvornår gør du den færdig?
Far og jeg byggede den sammen, men jeg ville ikke mere.
- Jeg er for lille til den slags. - Jeg synes ikke, du er for lille.
Alle fra skolen er med i kapsejladsen.
Hvordan havde du haft det, hvis du havde tabt?
Så har man i det mindste prøvet.
Kom nu, George. Hvad siger du?
- Lad os komme i gang. - Ved du hvad?
Jeg ved ikke, om jeg vil have en bror.
- Hvad så med en ven? - En ven er altid god at have.
- Har du set Stuart? - Han er her hos mig.
Hvad gør du ved ham?
Han hjælper mig med at bygge båden.
Det er jo pragtfuldt.
Hun kan ikke sejle kapsejladsen i den her stand.
- Hvornår er kapsejladsen? - I overmorgen.
- Vi skal nok nå det. - Skal vi ikke alle tage af sted?
- Hele familien. - "Hele familien"...
Ham her kan ordne alt.
Men de er jo vildkatte. Farlige og høje af katteurt.
- Vil du af med musen, eller hva'? - Selvfølgelig vil jeg det.
- Smokey? Det er mig, Monty. - Hvad vil du nu?
Snowbell har brug for hjælp.
Snowbell? Sikke mandigt navn...
Jeg har en mus, som jeg ikke kan æde.
- Sart mave? - Nej, men han tilhører familien.
- En mus med et kæledyr? - Er det ikke sjovt?
Det er sygt! En kat kan ikke have en gnaver som herre.
Hvis det spredes, får alle katte et dårligt rygte.
- Jeg skal nok kringle den. - Tak, mr Smokey.
- Det vil jeg aldrig glemme. - Bare rolig, Klokkeblomst.
Klokkeblomst! Han kaldte mig Klokkeblomst!
Huskatte...!
- Kan han nu holde tæt med det? - Han er musestille.
Hold bøtte!
Ohøj, sejlere. Velkommen til Central Parks kapsejlads.
Den mest prestigefyldte kapsejlads for modelskibe.
Børn fra hele New York er samlet for at se, hvis båd der vinder.
Hvem mon vinder den flotte pokal?
- Ankeret? - Klar.
- Stag? - Klar.
- Roret? Sejl? - Klar.
- De går checklisten igennem. - Vil I have en hotdog?
Fra Upper West Side: "Wasp", styret af George Little.
Alt vel, men jeg ser lige efter, om der er lækager.
Åh nej! Anton...
Har du fundet den plimsoller i en cornflakespakke?
Det er godt, du er her, George. Nogen skal jo komme sidst.
- Jeg kan ikke lide den dreng. - Alt er parat til kapsejladsen.
DOMMERBORD
Det er tid til at søsætte bådene.
- Tager du fjernstyringen? - Javel, hr. kaptajn.
Hvor er hun flot.
- Er alt i orden? - Måske burde vi tage hjem.
- Jeg glemte lykkeunderbukserne. - Du har jo ikke nogen.
Måske skulle vi få fat i nogle.
Jeg ved, du er bange for at tabe.
Men det vigtigste er, at man ikke giver op.
- Okay? - Okay.
På jeres pladser.
Hvor er Stuart?
Pas på!
- Stuart, kom du noget til? - Det var min skyld.
Godt gået, kaptajn Fiasko.
George, vent!
Lille skat, det skal nok gå.
Nej, det gør ikke.
Måske kan vi lave den med lidt lim.
Vores første familieudflugt... Jeg har ødelagt det hele.
Stuart, det er, hvad der kan ske.
Men hvad med George?
Jeg er tilbage om lidt.
George, selvom vi ikke kan deltage, kan vi stadig have en dejlig udflugt.
- Jeg synes, at... - ... parat, start!
- Måske skal vi hellere tage hjem. - Er der en mus om bord?
Stuart!
- George! - Stuart, hvad gør du?
- Sejler, håber jeg. - Stuart, vil du så komme her.
Jeg ved ikke, hvordan man vender.
- Jeg bryder mig ikke om det her. - Jeg klarer mig, mor.
- Stram storsejlet! - Hvad er det for noget?
- Kom nu, Stuart! - Er du holdt op med at flæbe?
- Er du holdt op med at være led? - Nej.
Bare rolig, George. Jeg skal ikke skuffe dig.
- Hvad hvis han falder i? - Han er god til at svømme.
- Det er snyd! Det må du da ikke. - Det har jeg lige gjort.
Åh nej.
- Hvad laver han? - Krænger, tror jeg.
Jeg håber, musen kan svømme...
- "Wasp" lægger sig i spidsen. - Pas på!
- Det ser ikke godt ud. - Se, hvad den skøre mus gjorde!
- Han er ikke nogen skør mus. - Nej, men en tumpet rotte.
Hold så op med at slås.
George.
Stuart!
Den virker ikke! Hvad er der galt med den?
- Hvem er den mus? - Det er ingen mus, det er min bror.
- Little hid, Little did! - Little hej, Little ho!
Frederick, se dem engang.
Det her øjeblik skal foreviges.
- Hvad er der? - Det er bare det...
... at I ser så godt ud sammen.
Jeg har aldrig været så lykkelig. Jeg vokser af stolthed.
Jeg åbner.
Mr Little? Vi er hernede.
- Undskyld, vi forstyrrer. - Jeg håber ikke, vi trænger os på.
Jeg hedder Reginald Stout, og det her er min kone, Camille.
- Vi søger Stuart. - Er I hans venner?
- Ikke just. - Sejlerkammerater?
- Reggie, sig det. - Vi er hans forældre!
Reggie, hold op med det der!
Det er skønt at se dig, Stuart. Der er så meget, vi skal indhente.
- Hvorfor ville I ikke have mig? - Vi sad ikke så godt i det.
Vi havde ikke råd til at give dig mad.
- Han spiser næsten ikke noget! - George...
At bortadoptere dig var den sværeste beslutning, vi har taget.
- Nu kan vi blive en familie igen. - Absolut. Er de saltede?
Skat, børnene...
Vi vil gerne lige tale med Stouts i enrum.
Bare rolig. Mor og far skal nok ordne det her.
Der er sket en fejltagelse. Stuart kan ikke komme med jer.
- Han er medlem af familien. - Det bliver han aldrig rigtigt.
Det forstår I måske ikke, men det gør han sikkert.
Der er noget, I aldrig kan give ham, fordi I er mennesker.
- Der er en plads, I ikke kan fylde. - Tomrummet...
Mor, far... Vil I have, at jeg skal flytte?
- Nej. - Vi vil kun dit bedste.
- Stuart bor jo her! - Det her er svært for os alle.
- Jeg troede, jeg var i et eventyr. - Eventyr er opdigtede, Stuart.
Det handler om, hvor du hører hjemme.
- Kom med til dit rigtige hjem. - Du vil elske det!
- Vi bor på en golfbane. - Der er så smukt.
Taxi! Det er håbløst at få en vogn i den her by.
Hilser I George? Jeg vil ikke sige farvel til en dør.
- Naturligvis. - Taxi! Hallo! Stands!
Nu kører vi, Stuart.
Farvel.
Vi elsker dig.
Og jeg elsker jer, mor.
Mrs Little...
Skal jeg hjælpe dig med kufferten? Camille...
Frederick, vi må gøre noget. Vi må få dem til at forsvinde.
Vi er store, vi kan skræmme knurhårene af dem.
- Eleanor, nu er du ikke fornuftig. - Der er noget, der ikke stemmer.
De passer perfekt til hinanden.
Jeg har sko, der passer, men jeg kan ikke fordrage dem.
Hun er Stuarts mor.
Stuart!
- Vent! - George...
- Den her skal du have. - Du elsker jo den bil.
- Jeg kan ikke tage imod den. - Jo. Det vil jeg gerne have.
Bare du ikke skulle rejse. Jeg kommer til at savne dig.
Når månen stråler Som en stor pizza
Det er amore
Syng, Stuie!
Når verden skinner Som har man drukket for meget vin
Hvad er din livret? Jeg skal nok lave det til dig.
Du kan da ikke lave mad.
Der kommer nye boller på suppen. Ikke også, Reggie?
Så er vi hjemme, Stuie.
Om vinteren bor vi oven på et charcuteri.
- Kan du lide salt kød? - Hvordan er det tilberedt?
- Det falder ud af en fed mands mund. - Det skal man nok vænne sig til.
- Sikken knægt! - Her er dit nye soveværelse.
Jeg håber, du kan lide det.
Godnat og sov godt. Pas på krybene.
Jeg mener det med krybene. Hold øjnene åbne.
- Det er pænt af Dem at besøge os. - Jeg kommer i et ærinde.
- Men fortæl først, hvordan det går. - Det har været svært.
- Svært? - Meget svært.
- Værre end det. - Værre end meget svært?
- Ja, det har næsten været... - ... ulideligt.
Så passer det vist ikke så godt. Jeg har nemlig dårlige nyheder.
- Hvad drejer det sig om? - De er kommet ud for en ulykke.
- Stuarts forældre. - Klarede de den?
- Nej, de overlevede ikke. - Hvad skete der?
De var åbenbart i butikken, i gangen med konserves.
En dåsepyramide styrtede sammen.
De blev identificeret ved hjælp af tandkort.
- Det er jo frygteligt. - Champignonsuppe. To for en.
- Det er tunge sager. - Hvordan tager Stuart det?
Han ved det ikke. Behøver han få det at vide?
Han vil jo nok undre sig over, hvor de bliver af.
- Men de har været væk i flere år. - Hvordan kan det være muligt?
- Hvad er det, De ikke forstår? - De var her for tre dage siden.
Stuarts forældre omkom i en tragisk champignonsuppe-ulykke.
- Det har jeg jo lige sagt. - Vi må ringe til politiet.
Kriminalassistent Sherman, og det er kriminalassistent Allen.
Deres søn skulle være forsvundet.
Stouts er afslørede! Hvad skal vi gøre?
- Hvad snakker du om? - Jeg er i en slem kattepine.
Styr dig nu lidt. Vi må finde på en ny plan.
Vi gør det, vi burde have gjort fra starten.
- Han skal ryddes af vejen. - Jeg vil ikke smides ud.
Jeg er ingen baggårdskat. Jeg vil ikke miste min kurv og min bold.
Tag dig sammen!
Stuart Little bliver katteføde i aften.
BEVISMATERIALE
Okay. Udmærket.
Mr og mrs Little, De må tage med på stationen.
Hvor stor er chancen for, at vi genser Stuart?
- Skal jeg være ærlig? - Nej, bestemt ikke.
I så fald... sidder Stuart nok derhjemme og venter på Dem.
Vi kan måske nok tåle at høre lidt mere af sandheden.
Hvis kidnapperne ikke har ladet høre fra sig nu...
... er de ikke ude efter penge.
- Hvad vil de så? - Have spænding.
Min teori er, at de syge galninge er ude på en massemusemorder-turné.
- Åh nej... - Knægten er færdig.
Løbet er kørt. I skulle bare vide... Find de væmmelige billeder frem.
Tro mig. Det er ikke et kønt syn. Det tager kun et øjeblik.
Se her. Jeg sov ikke i flere uger bagefter.
Hvad ville de?
- Hvor er knægten? - Åh nej...
- Stuart, vågn op. Klæd dig på. - Hvorfor det?
Vi skal ud og køre. Vores venner er samlet for at møde dig.
- Hvad skal jeg tage på? - Det er bedøvende lige meget.
Hvorfor græder mor?
Mor, jeg er ikke vred over, at I bortadopterede mig.
Nu hvor jeg er en Stout igen, vil jeg altid være her og tage mig af jer.
For det er, hvad familier gør: De tager sig af hinanden.
Fortæl ham sandheden!
- Samarbejder I med en kat? - Det stod meget sløjt til.
I gik med til at spille mine forældre? I løj og bedrog mig?
I tog mig fra Littles, da vi var mest lykkelige.
- Det er jo pragtfuldt. - Du har vist overset noget.
Så er det derfor, jeg er ked af det. Jeg er ingen Stout. Jeg er en Little!
Jeg er Stuart Little. Jeg er Stuart Little!
Stuart, du må høre på os. Kattene vil tage livet af dig.
Vi skal aflevere dig. Som din papfar beordrer jeg dig til at flygte.
- Jeg kører hjem. - Der er for langt, og det er mørkt.
- Hver en kat i byen leder efter dig. - Du kan fare vild.
Alle Little finder Littles' hus.
Farvel, papforældre!
- Farvel, papsøn. - Farvel, Stuart!
- Jeg kommer til at savne ham. - Jeg kommer til at savne bilen.
- Jeg tror, vi må... - ... fortælle ham det.
- Hvem har limen. - Det har jeg.
- Hvad laver I? - Vi laver plakater.
- Vi udlover en dusør for Stuart. - Godt, ikke? Det var Georges idé.
George...
- Man skal aldrig opgive, vel? - Det går ikke.
Hvorfor ikke?
Frederick...
- Fordi der mangler et billede! - Familiefotoet!
Smokey? Smokey! Det er mig, Lucky.
Brooklyn-kattene sagde, at Stouts har sladret.
- De rotter! - Hvad gør vi nu?
Vi afskærer ham vejen i parken og holder en lille picnic.
- Mægtigt! Jeg tager sild med. - Idiot! Vi skal jo æde musen.
Alle Little finder Littles' hus. Jeg er en Little.
Jeg er vist faret vild.
- Du må være Stuart. - Jeg skal altså videre nu.
- Hvor brænder det, Murray? - Nå, Murray? Stuart. Hvad hed han?
Kom tilbage, din lille rotte! Fang ham!
- Han bakker! - Jeg tager ham, Smokey!
Klap i og løb!
Nu har vi ham!
- Jeg tager ham! - Tag ham, Red.
- Bare han snart løber tør. - Kan du ikke holde dig tør?
- Jeg har en følsom mave. - Min mave er tom. Fang musen!
Så I det? Det kan ingen overleve. Vel, boss?
- Musen hviler blandt fiskene. - En lang og våd lur.
- Kloakrotten lever! Efter ham! - Jeg er kat. Jeg hader vand.
- Red, hop i! - Kald på en hund.
Er I en flok huskatte, eller hva'?
Åh nej!
Tak skæbne.
Crenshaw, Tina, Stretch, nordpå. Tjek flest mulige gader.
Edgar, Beatrice, Spencer, centrum. Tjek alle sidegader og gyder.
Estelle...
- Kør med dem. - Du tager med os hen i parken.
Du stopper tit.
Jeg klarede det! Utroligt, jeg er hjemme!
Mor og far, nu kommer jeg!
Mor? Far? George? Det er Stuart. Jeg er tilbage!
- Hvor er alle henne? - Vi er alene hjemme, knægt.
- Hvor er de? - I biffen, tror jeg.
Lige siden du rejste, har de festet dag og nat.
- De har rigtig haft liv i kludene. - Har de?
Jeg er ked af at sige det, men de fejrer det.
- Fejrer hvad? - Kan du ikke regne det ud?
- Fordi de er sluppet af med dig. - Du lyver.
- Jeg tror ikke på dig. - Gudfader.
Dit lille hjerte bliver knust.
- Se deroppe. - Hvad er det for noget?
Se selv.
De skar dig ud. Mrs Little sagde: "Hvem vil se det fjæs mere?"
Sagde hun det? Og George?
Han rev billedet i stykker.
Jeg havde givet dig resterne, hvis ikke mr Little havde brændt dem.
Jeg prøvede at advare dig, Stuart. Jeg sagde jo, det ikke ville gå.
- Det var for godt til at være sandt. - Hvad vil du nu gøre?
Forsvinde? God idé. Jeg siger, at du kiggede forbi -
- men det gør dem sikkert bare utilpas.
- Farvel, Snowbell. - Farvel, makker.
Jeg er virkelig ked af det.
- George... - Vi skal hjem nu.
Jeg har nok ikke glemt et eneste træ.
- Var det ikke en god idé? - En strålende idé.
- Det er et godt billede af Stuart. - Han er altid god på billeder.
Nu skal vi bare vente på, at nogen ringer og siger, hvor Stuart er.
Netop.
Han bliver sønderknust, hvis vi ikke finder Stuart.
Stuart er i parken. Smokey bad mig hente dig.
Jeg er inde for aftenen. Det er sent. Vi brækker bare halsen på det.
Ja. Først brækker vi hans små arme, og så hans små ben.
- Men først må vi finde ham. - Hvorfor har du så travlt?
- Kom! Jeg kan lugte ham. - Beklager, men det var mig.
Mor sagde, der er farligt i parken om natten.
Min mor var grunden til, at du blev advaret.
Hun var en sej dame. En helgen.
Er der nogen, der kan hjerte/lungemassage?
- Der er musespor overalt. - Vi deler os.
- Sikken hjerne. - Det er derfor, han er boss.
Bare fortsæt. Jeg kollapser her.
- Stuart, hvad laver du deroppe? - Bygger et bo.
Du må væk herfra. Det vrimler med sultne katte.
- Det er Monty. Hvad gør han her? - Stille, ellers hører han dig.
Og hvad så?
- Snowbell, hvad laver du deroppe? - Åh nej... Perfekt.
Du har fundet ham! Godt gået.
Herovre, gutter! Snow har fundet ham.
Godt, huskat. Som belønning får du den største bid af musen.
Snowbell, hvad snakker han om?
- Kender du dem? - Vi har mødtes til fester, men...
- Hvad venter du på? - Hit med ham. Jeg er hundesulten.
- Beklager, knægt. - Stop! Slip mig!
- Jeg fanger ham med munden. - Du kender dem vist ret godt.
Slip ham. Mine tænder løber i vand.
- Hvor skal du hen? - Han scorer musen!
- Efter ham! - Snowbell, hvor skal du hen?
- Hold grenen. - Tag ham!
Snowbell, du reddede mig.
Ja, men jeg gjorde det for familiens skyld.
De elsker dig. De er bundulykkelige uden dig.
- Men du sagde jo... - Jeg ved, hvad jeg sagde.
Jeg løj. Velkommen til Manhattan. Det er mig, der hader dig.
Snowbell, så kan du alligevel godt lide mig.
- Okay, så er det godt. - Snow, hvad gør han med dit ben?
- Det her føles forkert. - Hvad pokker foregår der?
Det kan virke underligt, men jeg vil godt afblæse det hele.
- For sent. - Kan vi ikke tale om det?
Stuart er ikke så dum, når man kender ham. Og han har bil!
- Du tigger om at få klø. - Han er bare en mus.
Han er ikke "bare en mus". Han er...
Han er...
- Et familiemedlem. - Ja, nu kan jeg se ligheden.
Tror I, man behøver ligne hinanden for at være en familie?
Man behøver ikke elske hinanden. Se på Snowbell. Han hader mig.
Men han prøver stadig at redde mig. I flår ham sikkert i stumper.
Men Snowbell flygter ikke. I en familie beskytter man hinanden.
Ikke også, Snow?
"Familie" er lige stærkt nok.
Krads dem begge to.
Det er mig, I vil have. Kom og tag mig.
Tag ham!
- Hvor er han? Faldt han i? - Han forsvandt bare.
Der er han. Deroppe!
- Jeg kan ikke nå ham deroppe. - Så kan I lige så godt smutte.
- Værsgo. Middagen er serveret. - Godt gået, Smokey!
- Musespid... Mums! - Lidt til, lidt til.
Jeg kan næsten nå ham. Lidt til. Jeg tager ham.
- Grenen... - Hvad foregår der her?
- Lad være. Grenen knækker! - Stuart, er du uskadt?
- Ja. - Hold ud. Overlad det til mig.
Du gør da ikke mig noget, vel? Din gamle ven.
Bare rolig, makker. Du lander sikkert på...
- Vent! Jeg må spørge dig om noget. - ... fødderne.
- Det er iskoldt! - Jeg kan ikke svømme.
Min pels var så glat og fin... Nu må jeg slikke mig i flere dage.
Hvor kunne han gøre det efter alt, hvad vi har betydet for hinanden?
Jeg kan jo godt lide ham. Gutter, vent på mig!
Nu går vi, Stuart. Forestillingen er forbi.
- Tak, Snowbell. Du var mægtig. - Det så sjovt ud derfra, ikke?
- Snowbell... - De tror, de er så seje.
Jeg gav dem tørt på. Ikke dårligt af en huskat at være.
Ikke dårligt af en død huskat at være...
- Sig godnat, Klokkeblomst! - Smokey!
Han hedder Snowbell.
Føj, hvor er det koldt! Det her er bare for meget.
Besejret af en mus og hans kat. Kan det blive værre?
God hund... Nej!
- Little hid, Little did. - Little hej, Little ho.
Nu går vi hjem.
- Hvordan kan jeg takke dig? - Lad være med at sparke mig.
Undskyld. Jeg har aldrig siddet på ryggen af en kat før.
Hold fast, cowboy.
- Tak for turen. - Tal ikke om det... nogensinde.
Mor! Far! George!
Det er Stuart. Jeg er hjemme igen.
Stuart!
Jeg har savnet jer så meget. Jeg troede aldrig, vi ville ses igen.
- Hvordan fandt du hjem? - Alle Little finder Littles' hus.
Og Snowbell... Jeg havde aldrig klaret det uden hans hjælp.
- Hvad er der? - Jeg tænkte bare på en ting.
- Det er sådan, folk ser ud... - ... når eventyret slutter.
Ja, netop.