Kristina är hyllad, hatad och ständigt aktuell.
Hon ska bli någonting stort.
Och så säger hon att hon tänker avgå.
"Lyft av mig kronan!"
Men det går inte hem hos rådet. Har man abdikerat så är man ute.
Hon får inte ha med politiken i Sverige att göra längre.
Det sände en fullkomlig chockvåg genom Europa.
Kristina föds med makt.
För hon är dotter till krigarkungen Gustav II Adolf.
Kristina vet verkligen att använda sin position.
Hon går sin egen väg som envåldshärskare.
Men framför allt när hon chockar alla genom att frivilligt lämna tronen.
Det här är berättelsen om Kristina.
Hon som föddes till kung, men som ville något helt annat med sitt liv.
Drottning Maria Eleonora är livrädd.
Hon ska föda barn åt sin kung.
Norra Europas mäktigaste man, Gustav II Adolf.
Parets alla tidigare försök att få barn har slutat i katastrof.
Maria Eleonora får först missfall.
Hon föder en dotter som dör innan hon har fyllt ett år.
Och sedan så kommer det en dödfödd pojke.
Så när Kristina ligger i magen så är förväntningarna högt ställda.
Och kungaparet är övertygade om att det äntligen ska komma en son.
Kristina har själv berättat om hur det gick till när hon föddes-
-i sin ofullbordade självbiografi.
Enligt den berättelsen ska man först ha misstagit barnet för en pojke.
Det hängde samman med förväntningarna om att det skulle bli en pojke.
Men sedan så lär hon också ha varit täckt av fosterhinna-
-vilket gjorde att man helt enkelt inte såg vilket kön barnet hade.
Maria Eleonora är orolig. Hur kommer hennes man att reagera?
Ingen vet hur man ska berätta för honom att det fötts en flicka.
Det blir hans syster Katarina som får den mycket otacksamma uppgiften.
Det berättas att han inte ska ha blivit förvånad eller besviken.
Utan han tog henne i sin famn och sa: "Jag är nöjd."
"Låt oss be till Gud att denna flicka ska bliva mig så god som en gosse."
Sedan bestämde han att man skulle anordna alla de festligheter-
-som är brukliga då en manlig tronföljare föddes.
Och Kristina är aldrig heller ifrågasatt som tronarvinge.
Pappa kungen älskar sin dotter som om hon vore hans son.
Han är säker på att av Kristina kommer det att bli något stort.
Men han vet inte att han aldrig kommer att få se henne växa upp.
Redan som liten tar Kristina stort intryck av sin pappa-
-som är hennes främsta förebild.
Hon syns ofta vid hans sida när hon rör sig bland rikets mäktigaste män.
Kristina var präglad av förhållandet till sin pappa Gustav II Adolf.
Han var verkligen inte vem som helst.
Han var den store krigarkungen-
-och är en av de mest beryktade kungarna i svensk historia.
Han tog över kronan efter sin far Karl IX.
Gustav II Adolf blev därmed Vasaättens sjätte kung.
Med sin drottning har han nu fått dottern och tronarvingen Kristina.
Kristina har farfar Karl IX att tacka för att hon kan ärva tronen.
Det var hans beslut att införa kvinnlig arvsrätt.
Kristina hade ju en speciell roll att fylla-
-som Gustav II Adolfs enda arvinge.
Förväntningarna var stora på henne.
Gustav Adolf började genast ordna med-
-att hon faktiskt skulle kunna ta över regentskapet efter honom.
Han var ju fältherre och ledde personligen sina soldater i fält.
Och förstod att med den uppgiften så var ju ens dagar räknade.
Förr eller senare.
Så när Kristinas pappa ger sig ut i krig-
-anar både han och hon att de kanske aldrig mer kommer att ses.
I snart två år har Kristinas pappa varit ute och krigat.
Hans närmaste rådgivare, Axel Oxenstierna-
-tar hand om Kristina och lär henne läsa och skriva.
Hon längtar efter sin pappa och skriver ofta brev till honom.
Men just det här brevet kommer aldrig att nå honom.
Den 6 november 1632...
...så dör Gustav II Adolf i slaget vid Lützen.
Kristina är fem år.
Det finns inga andra barn i familjen.
Och man vet ju sedan tidigare att hon ska bli tronföljare.
Och förstås, hon är bara fem år. Det går ju inte. Vad gör man då?
En stark politiker, Axel Oxenstierna, har haft hennes pappas förtroende.
Han bestämmer att det ska bildas en regering på fem personer-
-som kommer att styra i Sverige medan Kristina växer upp.
Kristina kommer att tvingas växa upp snabbare än många andra barn.
Hennes mamma bryter fullständigt ihop efter sin makes död.
Nej!
Man bedömer att hon inte längre kan ta hand om sin dotter.
Det blir faster Katarina-
-som får ta hand om Kristina under stor del av hennes uppväxt.
Och Kristina har då fyra kusiner. Tre flickor och en pojke.
Pojken Karl, som senare ska bli Karl X.
Och det verkar som om Karl hyser väldigt varma känslor för Kristina.
Katarina och hennes make hoppas att de här två ska finna varandra-
-och att det så småningom ska bli ett äktenskap mellan dem.
Kristina kommer att göra sin kusin besviken.
Det blir aldrig något giftermål.
Kristina kommer aldrig någonsin att underställa sig en man.
Kristina kommer att styra sitt land precis som hon vill.
Hon föddes med makt och hon kommer att använda den.
Kristina är född som Sveriges tronarvinge.
När pappa Gustav II Adolf dör bryter mamman ihop.
Hon tillåts inte längre ta hand om sin dotter.
Så Kristina växer upp utan sina föräldrar.
Och hennes uppfostran går ut på en enda sak.
Att utbilda henne till Sveriges blivande regent.
Flickor får ingen undervisning alls. De har inte ens rätt att gå i skolan.
Men för Kristina är det skillnad eftersom hon ska ta över tronen.
Hon skolas inte till drottning, utan till blivande kung.
Gustav II Adolf är ju ständigt närvarande-
-under Kristinas uppväxt.
Redan innan han begav sig ut i trettioåriga kriget-
-har han bestämt att hon ska få en manlig uppfostran.
Hon fick med andra ord studera historia.
Hon läste språk, teologi och filosofi.
Och hon fick lära sig att rida, jaga och fäkta.
Men allt som hennes pappa stått för accepterar inte Kristina.
Hon börjar ifrågasätta.
Vilket hennes undervisande präster inte tycker om.
Framför allt inte när hon ifrågasätter religionen.
Det var så självklart för alla människor att vara religiös.
Religionen var det som gav förklaringen till samhället.
Att säga något om religionen var att kritisera hela samhällsbygget.
Sakta men säkert börjar det väckas tankar om förändring hos Kristina.
En längtan efter något annat.
Hon behöver inte göra allt det hennes pappa planerat för henne.
För väldigt, väldigt snart kan hon göra precis som hon vill.
På myndighetsdagen är Kristina redo att ta över sitt land.
Råden i förmyndarregeringen med Axel Oxenstierna i spetsen-
-har förberett regeringsformen.
Regeringsformen kan vi misstänka skulle ge adelsmännen stor makt.
Det är bara för Kristina att skriva på.
Men hon tänker inte dela med sig av sin makt.
Hennes far gjorde landet till ett stormaktsrike.
Han var högt respekterad och hon ska behandlas på precis samma sätt.
Ingen annan än hon bestämmer hur landet ska regeras.
Hon skriver inte på den här.
Det gör att det är ingenting som binder hennes händer.
Så hennes ledarstil är ju verkligen den av en enväldig monark.
När Kristina tar över är Sverige inblandat i trettioåriga kriget.
Och landet ses som en stormakt. Militärt.
Men Kristina vill också ge Sverige hög status inom kultur och filosofi.
Hon vill regera över ett upplyst land.
Kristina är ju väldigt aktiv. Hon samlar konst och böcker.
En hel del krigsbyten kommer till Sverige tack vare krigen.
Och hon bjuder ju också in tidens skarpaste hjärnor till Stockholm.
Franske filosofen Descartes gästar Kristina som har fått rykte om sig-
-att vara en intellektuell och kulturell monark.
Mötet med Descartes kommer att förändra Kristina för alltid.
René Descartes har gjort sig känd i en kontrovers med kyrkan-
-där han verkligen trycker på den fria viljan.
Så han försöker kommer ner i: "Vad består allting av egentligen?"
Och det här blir kyrkan väldigt förtvivlad över.
Allting står ju i Bibeln i skapelseberättelsen.
Man får inte ifrågasätta det här.
Sedan kommer han och säger att vi måste vara kritiska.
Vi måste ifrågasätta. Det var en väldig konflikt i det här.
Kristinas diskussioner med Descartes är täta och intensiva.
Hans tankar uppslukar henne.
Framför allt tanken om människans fria vilja.
Bland dem som Kristina omger sig med finns favorithovdamen Ebba Sparre.
De delar säng.
Utåt sett är det för att hålla värmen i det kyliga slottet.
Men där finns också en doft av passion.
Det finns några brev som vi skulle säga är kärleksbrev.
Hon skriver: "Min älskade Ebba Sparre."
Hon skriver att hon längtar efter henne.
Att de hade en nära relation, det är helt klart. Det vet vi.
Sedan om den var sexuell eller inte, det vet vi inte.
Sedan finns det en annan aspekt i det här.
Kristina var nog kärlekstörstande. I behov av närhet och ömhet.
Men hon hade bestämt sig för att hon inte kunde gifta sig.
Vad gäller Kristinas äktenskapsvägran så var det ju så att-
-om hon skulle ha gift sig så hade hon trots att hon var monark-
-blivit underställd sin make i äktenskapet.
Det är möjligt att Ebba Sparre fyllde det här tomrummet hos Kristina.
Att det var det som var hennes möjlighet till kärlek.
Hur ogärna Kristina än vill-
-så är Sverige fortfarande en del av det trettioåriga kriget.
Samma krig som en gång dödade hennes pappa.
Så nu är Kristinas främsta mål att skapa fred.
Kristina försöker locka Frankrike till att ingå en allians med Sverige.
Och det hon gör är att hon vänder sig mot en ny, yngre falang i adeln.
Hon är intresserad av några familjer som har kopplingar till Frankrike.
Och en familj som hon lyfter upp är Magnus Gabriel De la Gardie.
Hans familj kommer ursprungligen från södra Frankrike.
Kristina ger Magnus Gabriel titeln riksmarskalk-
-och sänder honom till Paris.
Hon bekostar en dyr procession-
-och låter honom resa med de fina kungliga vagnarna.
Hon vill visa att Sverige är ett land att räkna med.
Här ser vi Kristinas pragmatiska... Hon är verkligen realpolitiker här.
Hon lyckas få ett avtal med Frankrike-
-och ser till att Frankrike och Sverige-
-tillsammans sluter den westfaliska freden.
Relationen med Magnus Gabriel fördjupas efter hans fredsinsatser.
Han uppvaktar Kristina på flera olika sätt.
Strax före hennes kröning överraskar Magnus Gabriel med en gåva.
En gåva utan dess like.
Silvertronen är helt täckt av smitt silver och silvertyg.
För Kristina är det här så vackert och så viktigt.
En symbol för hennes och landets status.
För att stormaktspositionen skulle göras synlig-
-så krävs en lyxkonsumtion på samma nivå som länderna på kontinenten.
Och det blir Kristinas ambition-
-att göra Sverige till en kulturell stormakt.
Sett i det här perspektivet så är det praktfulla kläder, fester och byggen.
Allt det här är egentligen medel i ett enormt propagandamaskineri-
-som ska höja Sveriges prestige i Europa.
Silvertronen är mer än välkommen inför den förestående kröningen.
Men om Magnus Gabriel hade andra förhoppningar så kan han glömma det.
Hon står fast vid sitt beslut att aldrig underställa sig en man.
Hon är drottning Kristina-
-som nu är redo att krönas till kung Kristina.
För Kristina är det viktigt att kröningen blir omtalad.
Hennes makt ska synas och landets makt ska befästas.
Kristina föds som Sveriges tronarvinge-
-och uppfostras till blivande regent.
Men hon tänker inte finna sig i vad andra säger åt henne.
Hon tänker själv och hon vill bestämma själv.
Nu väntar hennes kröning till kung av Sverige.
Inför sin kröning vill Kristina utmärka sig.
Hon vill inte bära en kröningsmantel som någon tidigare kung har haft.
Hon beställer en helt ny från Paris.
Kristinas kröningsmantel är ett av de mest fantastiska föremålen-
-som finns i Livrustkammaren.
Den är gjord av purpurfärgad silkessammet-
-och var ursprungligen broderad med 764,5 guldbroderade kronor.
Och till detta hade den också en bred guldbård med pärlor.
För Kristina är kröningsdagen viktig.
Inte bara för egen del, utan för Sverige.
Och det tar sig uttryck inte bara i manteln.
Drottning Kristinas kröning hösten 1650-
-är 1600-talets mest omtalade statsceremoni-
-och en av de mest påkostade kröningarna någonsin.
Enligt tradition så skulle den blivande kungen-
-rida till kyrkan på en vit häst.
Men Kristina som är kvinna väljer istället att åka vagn.
Kröningshästen leds istället efter hennes vagn med en tom sadel.
Den är helt täckt av sadeltäcket-
-som fullkomligen skimrar av guld och pärlor.
Sveriges enväldiga regent är härmed drottning och kung av Sverige.
Men ingen runt henne anar att hon redan har tankar på att avsäga sig-
-både makten och kronan.
Livet som regent innebär mycket som hon inte kan förlika sig med.
Framför allt när det kommer till kraven på henne som kvinna.
Så hon skaffar sig ett alter ego.
Kristina Alexandra.
Efter sin barndomsidol, antikens kung Alexander den store.
Det är svårt att få rollen som kung och som kvinna att gå ihop.
Att kungen är en man är ju normen.
Kristina har utbildats till kung och anammat den här rollen.
Samtidigt så vet hon-
-att hennes viktigaste uppgift är att få fram en tronarvinge.
Man tjatar konstant på henne om att hon måste gifta sig snart.
Och jag tror inte att hon kan få de här två rollerna att gå ihop.
Då har man ju ett bekymmer här.
För om hon inte tänker gifta sig, hur ska man då få en tronföljare?
Hon är dessutom den sista utav Vasasläkten.
Och om hon inte får några barn, vad händer då?
Men tronföljden har Kristina redan ordnat med.
Hennes kusin Karl Gustav är inskriven som hennes tronföljare-
-ifall hon inte skulle få några barn.
Eller ifall hon skulle lämna tronen av någon annan anledning.
Alla är samlade.
Kristina, Sveriges regent, har något att berätta.
Något viktigt.
Något som ingen, utom hon själv, är redo för.
Kristina står inför alla ständerna i stora rikssalen uppe på slottet-
-och inför Axel Oxenstierna och alla som hon har levt med genom åren-
-och så säger hon officiellt att hon tänker avgå.
Kristina har styrt Sverige i tio år.
Hon är endast 28 när hon meddelar sitt beslut.
Alla blir lamslagna.
Riksrådet Per Brahe som nu ska lyfta av henne kronan-
-klarar inte ens av sin uppgift.
Och hon väser: "Herr Brahe, lyft av mig kronan!"
Och då tar hon själv och lyfter av kronan-
-och sätter den i hans händer.
Och sedan ställer hon sig upp och håller ett tal.
Där hon tackar alla för tiden som har varit-
-och säger adjö till sitt folk.
Redan samma dag kröns Kristinas efterträdare.
Kusinen Karl Gustav som upphöjs till kung Karl X Gustav.
Allt i enlighet med det som Kristina redan har tänkt ut.
Med hennes abdikation sker ett tronskifte och ett dynastiskifte.
Kristina släcker Vasaättens 130 år på den svenska tronen-
-som från och med nu besätts av ätten Pfalz.
Kristinas beslut sänder chockvågor ut över hela Europa.
Snart kommer hennes ledarstil att drabba allt fler.
Kristina har satt sin stora livsplan i verket.
Hon har lämnat kronan och makten till sin kusin Karl X Gustav.
Hon är nu inte längre regent i Sverige.
Omgivningen står chockad inför hennes beslut.
Men Kristina bär på fler idéer som kommer att skaka om Europa.
Kort efter abdikationen lämnar Kristina landet.
Hon har gjort sig fri från plikter. Fri från krav.
Tanken kring den fria viljan som hon har haft sedan mötet med Descartes-
-ekar i hennes huvud.
Sverige har precis blivit stormakt och då väljer drottningen att avgå.
Det är ju liksom helt otroligt.
Och förmodligen får hon känslan av att hon vill bygga sig ett annat liv.
Förverkliga sig själv.
På ett annat sätt än hon kunde som drottning.
Så hon ger sig av till Italien.
Hennes mål är Rom och Vatikanstaten.
Men för att välkomnas där måste hon acceptera ett villkor från påven.
Hon skriver till påven och frågar om hon får komma som protestant.
Men hon får ett nej.
Hon måste officiellt göra en omvändelse.
Hon måste bli katolik för att kunna komma in i den här nya världen.
1655 konverterar hon offentligt till katolicismen.
Det här var något oerhört vid den här tiden.
Att Gustav II Adolfs dotter övergår till katolicismen-
-sände en fullkomlig chockvåg genom Europa.
Och det uppfattades som en skymf mot faderns arv-
-men också mot alla protestanter.
Men i den katolska världen tas Kristina emot med öppna armar.
Påven vill dra nytta av katolicismens nya berömda anhängaren.
Och då är det ett helt fantastiskt firande där-
-när hon inträder i staden.
Påven ser att Kristina vill flytta dit som en jättestor PR-vinst.
Och han ser framför sig att hon ska sitta i Rom-
-och leva ett fromt och tillbakadraget kristligt liv.
Han ska kunna plocka fram henne och visa upp henne vid tillfälle-
-när han behöver fylla på sin PR lite.
Stackars påve. För det blir ju inte som han har tänkt sig.
För Kristina gör sig direkt till en maktfaktor i landet-
-och kastar sig in i politiken.
Dessutom skaffar hon sig ett eget hov med över 200 anställda.
Men det kostar mycket pengar. Pengar som Kristina inte har.
Hon ska få en försörjning från Sverige.
Hon ska få 200 000 riksdaler om året. Det är ganska mycket pengar.
Gubbarna hemma i Stockholm är ju skitsura för att hon har lurat dem-
-och flyttat till Rom och konverterat till katolicismen.
Men det är inte bara det, utan Sverige har ont om cash.
Så Kristina får ordna sin försörjning på annat sätt.
Hon pantsätter dyrbarheter för att avlöna sitt hov.
Och för att kunna iscensätta den plan som börjat växa fram i hennes huvud.
Hon försökte få kungariket Neapel. Det var en arvmonarki.
Hon försökte ställa upp i valet och manipulera valet.
Hon hade också planer på en statskupp för att ta det här landet.
Men innan kuppen blir verklighet avslöjas hennes plan-
-av hennes egen hovstallmästare.
Allt Kristina förberett går om intet.
Hon gör processen kort med förrädaren-
-och agerar själv både åklagare och domare.
Och utfärdar det strängaste straffet.
Även om Kristinas position tillåter att hon dömer andra till döden-
-så väcker agerandet avsky och hennes popularitet dalar.
Dessutom vänder nu påven henne ryggen.
Efter sin misslyckade kupp måste Kristina ordna sina finanser.
Hon beger sig hem till Sverige för att kräva pengar.
Och tillfället är väl valt.
Hon anländer till Stockholm lagom till Karl X Gustavs begravning.
Karl X dör 1660.
Då reser hon till Sverige för att ta gubbarna i rådet i upptuktelse.
Hon ställer ganska hårda krav.
Hon vill sitta i förmyndarregeringen för den nya kungen.
Men man säger nej. Hon får inte ha något med svensk politik att göra.
Så för Kristina blir besöket i Sverige fruktlöst.
Ingen makt i riket och inga pengar med sig hem till Rom.
När hon nu lämnar sitt forna hemland är det för sista gången.
Sina sista 20 år tillbringar Kristina i Rom.
Hon finner en själsfrände, kardinalen Azzolino.
De diskuterar kultur och religion. Han beundrar och bekräftar henne.
Kristinas sista år i livet lever hon på det sätt hon drömt om så länge.
Ända sedan Descartes väckte tanken om människans fria vilja.
Kristinas storhetstid som mäktig regent är det ingen som glömmer.
När hon väl tar sitt sista andetag, 62 år gammal-
-väntar en ärofylld begravning.
En silvermask täcker hennes ansikte.
Hon förs till sista vilan under den storslagna Peterskyrkan i Rom.
Drottning Kristina kommer för alltid att bli ihågkommen.
Hon som använde sin makt för att kunna lämna ifrån sig makten.
Hon som trotsade allas krav och vägrade underordna sig en man.
Hon som föddes till ett liv, men valde ett annat.
Hon som sa:
"Jag föddes fri, levde fri och ska dö frigjord."
Text: Johanna Svensson www.sdimedia.com