В одній зі сніжинок, яких повно в тебе на рукаві,
сталася історія, хочеш вір, а хочеш ні.
Високо в горах на кряжі Понтус
розкинулося містечко Хтоків,
де мешкають хтоківці!
Запитай, і скаже кожен із них...
Що напередодні Різдва їхнє місто найкраще з усіх.
На вікнах сніг, неначе справжній, усі ліхтарі у прикрасах
і на хтоківських музиках найкраще різдвяне вбрання.
Веселого Різдва!
День деревосадіння святкували, і Паска весело пройшла,
а в день святого Фіззіна вони їли Фіззівського фазана,
але кожен хтоківець певен від 12 пальців ніг до свого п'ятачка,
що найкраще з усіх свят - Різдво, без будь-яких сумнівів.
-Ласкаво просимо до «Фарфінглз»! -Дякую.
Веселого Різдва! Дякую за покупки у «Фарфінглз»!
Ми купили дрімотофон для твого брата Дрю
та дрімотофон для твого брата Стю, вудочку для твого дядечка,
квіточку для твоєї тіточки та карася для твого братика Леона.
Отже, нам треба лише... Сінді?
Розпродаж у третьому ряду!
-Сінді! Лу! Сін... Ой. -Веселого Різдва!
Привіт, Мірно. Веселого Різдва, Фреде.
Перепрошую, хвилинку. Сінді Лу? Сонечко?
-Тату? Тобі не здається, що це забагато? -Що?
Для цього й існує Різдво!
-А ти що думала? -Веселого Різдва!
Дякую за покупки, Фарфе... Зачекай!
-Не забудь решту! -Різдво наближається!
ГОДИНИ - ХВИЛИНИ ДО РІЗДВА
Лише наступні п'ять хвилин - знижка 99%!
Так, усі мешканці Хтокова дуже любили Різдво,
лише Грінч, який жив на північ від міста,
його ненавидів.
Агов, дівчата. Уся найкраща омела нагорі.
Дрю! Я тебе пережену!
-Це я тебе пережену. -Хто останній - той огидний Грінч!
Хлопці, де ми? Думаю, нам треба повертатися.
Що? Ти боїшся Грінча!
-Ні! -Кажуть, він живе високо у великій печері.
І спускається лише тоді, коли йому закортить поласувати
-свіжим хтоківцем! -Дрю!
-Хлопці! -Ти боїшся Грінча!
Ти боїшся Грінча!
НЕЗВАНІ ГОСТІ
Ти теж!
-Я - ні! -Так!
Почекайте мене!
Торкнися! Торкнися дверей!
Зроби це заради мене, Стю.
Дрю?
Молодець, Максе!
Так їм і треба, цим любителям Різдва
та приторно-солодких розваг!
Як я їх не люблю. Таки ні.
Максе!
Принеси мою мантію!
Я занадто терплячий до цих малих хтоківських пройдисвітів
і їхніх невинних, пустих витівок.
То вони хочуть познайомитися зі мною, так?
Їм хочеться добре провести час із Грінчем.
Напевно, трохи спілкування мені не завадить.
Веселого Різдва!
Так, аякже. Хо-хо-хо і подібне.
Ого. Хтось зіпсував той транспорт.
Бачиш, Максе? Місто - небезпечне місце.
Грінч ненавидів Різдво, усі різдвяні свята.
-Доброго ранку. -Полісмене.
Будь ласка, не питайте, чому. Причини ніхто не знає.
Привіт, дітки. Тримайте подаруночок.
Тікайте з ним геть. Ну ж бо. Швидше. Бігом. Ворушіться.
Може, в нього голова не так сидить на плечах
або, може, в нього тісні черевики.
-Та, мабуть, найімовірніше, це через те... -Веселого Різдва!
-Ідіот. -...що серце в нього занадто мале.
Привіт, незнайомцю, не відпущу, поки не купиш капелюха!
Вулиці наповнені різдвяним настроєм
Немає нічого кращого за Різдво, правда?
Мабуть.
-Мабуть? -Просто
ви з мамою та всі навколо наче здуріли.
Хіба це не занадто?
Тату!
-Що з тобою сталося? -То був Грінч!
-Грінч? -Що вам треба? Тобто...
Грінч? Ні!
Хтось сказав «Грінч»?
Привіт, мере Мей-хтоківцю, пане.
Лу?
Я не маю тобі нагадувати, що цього Різдва
у нас тисячолітній Хтовілей.
Найважливіше свято Хтокова!
У «Книзі хтоківців» сказано дуже чітко:
«Усім хтоківцям, малим і старим,
відомо, що Хтовілей не може затьмарити зло!»
Тепер, Лу, скажи, що твої хлопці не були на горі Крампіт
і не розсердили єдину істоту на мільйони кілометрів навкруги, що ненавидить Різдво!
-Але то був Грінч! -То був Грінч!
Ні, пане, хлопці не бачили ніякого Грінча.
Вони просто... Мабуть, вони були на горі
і гралися там сірниками чи псували громадську власність або...
Добре.
Яке полегшення.
Ви чули, що тут немає Грінча.
ХТОКІВСЬКА ПОШТА
Лу, треба, щоб це отримали до завтра.
Надтерміново.
Веселого Різдва, Мо. Наступний.
Але, тату. Я чогось не розумію.
Чому ніхто не говорить про Грінча?
Узялися діти до Грінча!
Бачиш, Сінді, Грінч - хтоківець, який завжди...
Узагалі-то, він не хтоківець, а швидше...
-Що? -Саме так, сонечко.
Він - хтоківець, який ненавидить Різдво.
Подивися на цю поштову скриньку, люба.
Жодної різдвяної листівки ні йому, ні від нього, ніколи в житті!
-Але чому? -Лу, де моя пошта? Лу!
-Це не моя пошта. -Лу! Мені прийшла чужа пошта!
-Я вже йду. -Лу, в нас проблема!
Гаразд, зараз ми все владнаємо.
Їм за сто років не розібратися.
Це його - тепер твоє, це її - тепер його!
А щодо решти...
Виклик до суду!
Шантаж. Цього звільнили. Цьому лист щастя. Цього виселяють.
Виклик до суду...
Допоможеш мені занести це в підсобку?
Але не підходь до сортувальної машини, гаразд?
Так.
Будь здоровий.
Ти...
Я Грінч!
-Гарно вийшло. -Допоможіть!
Допоможіть!
КРИХКЕ
-Допоможіть! Хто-небудь! -Максе, ходімо.
Ми свою роботу виконали.
Допоможіть! Будь ласка, допоможіть!
Це не гумова іграшка!
Припини, Максе! Відпусти!
Ти й гадки не маєш, де вона побувала!
Допоможіть!
Який ти співчутливий!
Рятуйте!
Ось так!
Ось так! Віддай!
Ти не знаєш, що не можна брати те, що тобі не належить?
Що з тобою? Ти якийсь дикий звір?
-Ходімо. -Дякую, що врятував мене!
Врятував? То ти думаєш, що я тебе рятував?
Неправильно.
Просто я помітив, що ти неправильно запакована, дорогенька.
Не ворушися!
Максе, вибери бант.
Можеш притримати пальцем?
Агов!
ВИХІД
-Сінді? -Тату!
Татку!
Звідки...
Сонечко. Сінді!
Тату! Це дивовижно!
Ти вчишся загортати різдвяні подарунки!
-Люба, я так тобою пишаюся. -Що ж...
Оце вже свято.
Маленька Сінді не знала, що робити.
У її голівці оселилися сумніви.
«Якщо Грінч поганий, чому мене врятував? Може, не такий він уже й поганий».
-Ходімо додому. -Усе може бути.
У мене є ялинка, У мене є мелодія
У будинку не горить світло. Мабуть, мама пішла за покупками.
Я така рада, що ви прийшли.
Я відчуваю це, Лу. Це саме той рік.
Коли запитуватимуть, у кого найкращі гірлянди у Великому Хтокові,
кожен скаже: «У хтоківки пані Бетті Лу!»
Хіба це не люстра з їдальні?
Це все заради вищої мети, любий.
-Сінді? -Так.
Мамина маленька помічнице, викрутиш лампочку з холодильника?
-Чомусь я про неї забула. -Давай.
Щороку найкращі гірлянди у хтоківки Марти Мей.
Та не цього року. Тепер
-я перевершу ту чванькувату, манірну... -Бетті!
-Привіт! -Марто!
Ого, я ще ніколи не бачила стільки чудових різдвяних гірлянд, Бетті Лу!
У мене згоріла б уся проводка, якби я захотіла тягатися з тобою, Марто Мей!
Це антикварна річ, люба? Ручна робота.
Їй біля 100 років.
Овва. Яка я вражена!
Однак у мене є дещо нове.
Агов! Бетті! Люба!
На добраніч, Бетті.
Я візьму!
-Люба. -Я візьму. Я йду...
Алло?
Мій відморозильник працює?
-Думаю, так. -Спеціально для тебе, відморозку!
Гарний жарт! Оце я сказав.
Ходімо додому.
Спочатку блохастик, потім красунчик. Дякую.
Поквапся. Гальмо.
СМІТТЄПРОВІД ДО ГОРИ КРАМПІТ
ГОРА КРАМПІТ ХТОКІВ
Так! Має ж бути кращий шлях!
Машина вже давно окупилася б.
Як добре. Їде новий вантаж.
Що за сморід?
Неймовірно!
ТОКСИЧНІ ВІДХОДИ
Максе! Хапай мішок.
Ми повернемося за рештою.
Звісно, я кажу «ми», але маю на увазі тебе.
Неймовірно, що викидають ці хтоківці.
Що одному відходи, то іншому - пахощі.
Не знаю. Це якесь мило.
Де ти, Різдво
Чому я не можу тебе знайти
Чому ти зникло
Сінді Лу
Мій світ змінюється
Я змінююся теж
Може, Різдво
Змінюється теж
ЛЮБИЙ САНТО, Я НЕ ЗНАЮ, ЩО
ПОПРОСИТИ НА ЦЕ РІЗДВО
Де ти, Різдво
Ти пам'ятаєш
Дівчинку, яку ти знало
Ми з тобою Були безтурботні
Тепер усе складніше
Це Різдво змінилося
Чи лише
Я
Чудово!
Як би жахливо тут не було,
Але вдома краще за все
Перший поверх, забраковано на заводі.
Тих хтоківців важко засмутити, Максе!
Але ми зробили все, що могли. І це найголовніше.
Принаймні я страшенно налякав те дівчисько на пошті.
Їй на все життя вистачить переляку, якщо нам пощастило.
Дивно, що вона не розпатякала про нас.
Мабуть, злякалася помсти.
Так! Ще в півтора рази менше!
І цього разу я не відступлю.
Принеси палицю, Максе. Принеси палицю!
Немає ніякої палиці!
Я розумніший.
Ніхто не дзвонив?
Повідомлень немає.
Дивно. Краще перевірити вихідні.
Якщо видасте хоч звук,
я вас вистежу і зроблю з вас котлету!
Якщо хочете надіслати факс, натисніть зірочку.
Добре.
Так краще.
Чудовий рік.
Кажу тобі, Максе,
я не знаю, навіщо мені взагалі звідси виходити.
У мене і тут є компанія.
-Привіт! -Привіт!
-Як справи? -Як справи?
-Я перший спитав! -Я перший спитав!
Як розумно повторювати за мною!
...розумно. Розумно... Повторювати за мною.
-Я ідіот! -Ти ідіот!
Гаразд. Я більше з тобою не говорю.
Я шепотітиму,
тоді коли мій голос відіб'ється від стін і повернеться до мене,
я його не почую!
Ти ідіот!
Може, я їм, бо мені нудно?
Хто б це міг бути?
Привіт, дівчинко. Ти прийшла почитати нам?
Ні. Я чула, що ви знаєте щось про Грінча.
Грінча бачили біля Хтокова ПЕЧЕРА
Сінді Лу не давали спокою деякі запитання.
Чому Грінч зненавидів Різдво? Коли це все почалося?
Із татовим балакофоном вона нічого не пропустить.
Будь ласка, своїми словами, розкажіть все, що ви знаєте про Грінча.
-Звідки він узявся? -Добре.
Звідти, звідки беруться всі діти Хтокова.
Тихими ночами хтоківські дівчатка
та хлоп'ята
спускаються з неба на парасольках.
Люба!
Наш малюк уже тут!
Він схожий на твого боса.
То ось як це відбувається.
Був Святвечір, тієї ночі дув дивний вітер.
Ми, як щороку, зібралися з друзями на святкування.
Ну ж бо!
Його знайшли лише вранці!
Бідолашний! Але знаєш що?
Ми відразу зрозуміли, що він особливий.
Знову прийшло Різдво
Хочеш різдвяного печива?
-Так, яке різдвяне печиво ти хочеш? -Санта.
Його перші слова!
Так, це Сантина тарілка.
Ти хочеш Сантину тарілку?
Санто, бувай!
Він був чудовим... Чудовою істотою.
Ми виростили його, як усіх інших дітей Хтокова,
з великою любов'ю до Різдва.
Не забудьте, що завтра в нас великий обмін подарунками.
Кожен приносить особливий подарунок для когось особливого.
ГРІНЧ
Грінч...
У нього була порушена координація кольорів.
Проте я погано пам'ятаю його. У мене не було часу на спілкування.
МАРТА МЕЙ
Я була дуже зайнята навчанням.
Діти, усі закінчили?
Правду кажучи, йому подобалася Марта.
Марта була моєю дівчиною.
Я не люблю обговорювати Грінча перед Різдвом, але,
може, коли ти почуєш правду, зрозумієш, чому...
Працюй як слід!
Я намагався опікуватися ним.
У тебе жодних шансів із нею.
Тобі вісім років, а в тебе вже є борода!
Він був волохатим. Це неприємно.
Із нього лізло волосся. Це недобре.
Знаєш, я дуже люблю різдвяні свята.
Мені подобаються кольори.
Червоний. І зелений.
Чи подобався мені Грінч?
Звісно, ні.
-Я цього не питала. -Справді.
З певної причини, коли він прийшов додому того дня,
його вперше відвідав дух Різдва.
-Крихітко, сфотографуймося -Чудово!
-Поруч із різдвяною ялинкою -Ой.
Кольорові вогники та янгол угорі
Різдво кохання
Яка чудова сімейна цінність!
Збирай усіх І всі прийдуть
Веселіться на Різдво
Воно йде Це кажуть усі
У нас буде Різдво кохання
Вогнища кохання!
Крихітко, загадай бажання
Це матиме чудовий вигляд на верхівці її ялинки.
Марто! Різдво!
Усе, про що ти мрієш
Різдво кохання Кохання, кохання
Я хочу, щоб завтра всі мали якнайкращий вигляд.
У тебе жодних шансів із нею.
Тобі вісім років, а в тебе вже є борода!
Усі принесли подарунки?
Я - ні.
Що?
Веселого Різдва, Марто Мей.
Чому в тебе на голові пакет?
Мабуть, йому соромно за цей страшний подарунок.
Пане Грінчу,
будь ласка, зніміть пакет.
Так, зніміть його.
Опустіть книгу.
ШКІЛЬНИЙ МОТЛОХ
І ногу.
Подивіться на ці порізи!
Дурнуватий подарунок!
Дурна ялинка!
Я ненавиджу Різдво!
-Гнів. -Лють!
Сила!
То був жахливий день,
МАРТІ МЕЙ ВІД ГРІНЧА
коли з ним так жорстоко обійшлися.
І... Я ледь змогла це пережити.
Я ненавиджу Різдво! Я його ненавиджу!
Тоді ми бачили його востаннє.
Взагалі востаннє.
Якою б не була причина, у його серці чи в черевиках,
він стояв біля печери, ненавидячи хтоківців.
За алфавітом.
Хтоківцю Аадваркіане Абакенезере,
я ненавиджу тебе!
Хтоківцю Аароне Б. Бенсоне, я ненавиджу тебе!
Ненавиджу.
Страшенно ненавиджу.
Терпіти не можу!
Дурнуваті.
У них Хтовілей.
Він глумливо пробурчав.
Завтра ж Різдво! Воно вже майже настало.
Максе!
Принеси мені заспокійливе.
Треба приборкати ті набридливі спогади.
Хтовілей - це море Цукерок і пирогів
Не дочекатися частування Смаженою хтортопелькою
Хтовілей, Хтовілей
-Тату? Я думала про Хтовілей. -Так.
Мені хочеться зробити дещо радикальне.
Добре, люба. Спитай маму.
-Куди вона пішла? -Любий!
Любий. Привіт!
Подивися, який чарівний ліхтар я щойно знайшла для різдвяної гірлянди.
Покваптеся, бо запізнимося. Ну ж бо.
А тепер назвемо хтоківця, який найбільше
заслужив звання хтокращого та хтобільшого
святкового веселуна Хтокова!
ХТОВІЛЕЙ 1000
Я не чую пропозицій.
Я висуваю Грінча!
-Грінча? -Грінча?
Отакої.
Яка в тебе добра донька, Лу!
Дякую.
Сінді?
Я зачитаю вірш із «Книги хтоківців».
Дякую.
«Слово "Грінч" коли лунає,
дух Різдва від нас зникає».
То хіба він може бути нашим святковим веселуном?
Справді, пане Мей-хтоківець. Але в «Книзі хтоківців» є ще й таке:
«Байдуже, хто це і схожий він на кого,
його завжди вітатимуть святково».
Так, у книзі сказано й таке:
«Нагороду не може отримати Грінч,
бо деякі речі самі собою зрозумілі».
Ви це придумали! Там такого немає.
Ні, є.
На якій сторінці?
Загубив...
Те місце, але це...
-Тут це є! -У книзі написано:
«Веселуном має бути той, хто заслуговує на схвалення чи тост.
Обраним на Різдво має бути той, кому це найбільше потрібно».
Я вважаю, що обраним має бути Грінч.
І якщо ви - справжні хтоківці, а я на це сподіваюся,
то погодитеся.
Вона каже правду!
Добре.
Люди, ви хочете змарнувати таку чудову номінацію,
що ж, вирішувати вам.
Але я вам кажу,
що Грінч ніколи до нас не спуститься.
І в такому разі корона перейде до мера.
Найімовірніше.
Прикрась своє серце радістю
Наповни посмішку різдвяністю
Натруси вовни на дерева
Святкуймо Хтовілей
Печімо фруктові торти, Робімо коктейлі
Підкидаймо дровенят у вогонь
Смажмо хтофштекси і пиймо хтокао
Святкуймо Хтовілей
-Цок-цок, цок-цок -Цок-цок, цок-цок
Відлічує час різдвяний годинник
Старі, малі, високі, коротуни
Хай згине ця різдвяна музика.
Вона весела і тріумфальна.
Треба її заглушити!
Не допомагає!
Над Хтоковом сильні віють вітри,
посковзнешся чи спіткнешся - з'їдеш аж униз із гори.
Але в дівчинки була важлива мета. Вона вірила, що не пуста.
Вона сама мала запросити Грінча, Сінді Лу, сміливе дівча.
Грай, мавпо! Грай!
ЗАБИРАЙТЕСЯ ГЕТЬ
Ой!
Пане Грінчу?
Агов?
Вибачте.
Привіт, дівчинко.
Як ти посміла зайти у Грінчів барліг?
Яка безсоромність! Яка зухвалість!
Неймовірне нахабство!
Ти викликала грозу,
тепер приготуйся до грому!
Подивися в очі страху!
Пане Грінчу, я хтоківка Сінді Лу.
Бачиш,
як жах зростає в тобі.
Мені не страшно.
Заперечення не дивне перед обличчям чистого зла.
Я так не думаю.
Сумнів?
Ще одна безпомилкова ознака страху!
Тепер ти приречена!
Тікай щодуху, доки я не скоїв убивство знову!
Я ж псих!
Небезпека!
Мабуть, вам треба перепочити.
Сучасні діти. Нічого не сприймають після кіно і телебачення.
Чого тобі треба?
Пане Грінчу, я прийшла запросити вас стати святковим веселуном.
«Святковим хто-що-ким?»
Веселуном.
«Веселун... Святкування з друзями».
Як смішно.
Я знаю, що ви ненавидите Різдво,
але, може, сталося непорозуміння?
Байдуже.
У мене самої є сумніви щодо Різдва.
Але, може, якщо ви помиритеся з хтоківцями
та візьмете участь у Різдві...
Може, якщо ви помиритеся з хтоківцями та візьмете участь у Різдві...
-Подорослішай! -Тоді, може, для мене все стане на місце!
Вибач, прийом закінчено.
Будь ласка, запишися на наступний у приймальні на зворотному шляху.
Будь ласка. Ви мусите прийняти нагороду.
Нагороду?
Ти нічого не казала про нагороду.
Так, приз і все інше!
-Я переміг? -Ви перемогли.
-Це означає, що є переможені. -Мабуть.
-То якщо ви прийдете... -Повне місто невдах!
Мені це подобається.
Хтось був украй пригніченим?
Ну ж бо, хвилину тому ти говорила безупинно! Подробиці!
Мер був засмучений.
Ні.
Там буде Марта Мей.
Справді?
Вона побачить мене. Переможцем.
Вона буде літати навколо мене, як оси
навколо меду.
Шкода розчаровувати тебе, Марточко.
Але потяг «Грінч» уже поїхав.
-То ви прийдете? -Добре.
Я не знаю, чи чарівний блиск у твоїх очах,
чи твоє бунтарство нагадало мені молодшого, не такого волохатого мене.
Але ти мене переконала.
Хто знає?
Цей Хтовілей може змінити моє ставлення до життя!
-Справді? -Ні.
Ось ти де. Сонечко. Робитимеш снігових ангелів пізніше.
Не можна запізнитися на Хтовілей!
Які ці хтоківці зухвалі.
Запрошують мене вниз. Не попередивши заздалегідь.
Навіть якби я міг прийти, у мене такий щільний розклад!
«16.00 - жаліти себе до сліз.
16.30 - вдивлятися в безодню.
17.00 - вирішити проблему світового голоду, нікому не казати.
17.30 - джазові танці.
18.30 - вечеря з собою». Я ж не можу скасувати її знову.
«19.00 - боротьба з самоненавистю».
Усе зайнято!
Звичайно, якщо перенести ненависть на 21.00,
я встигну лягти в ліжко, втупитися у стелю
та повільно сповзти в несамовитість.
Але що мені вдягти?
Це не сукня, це кілт!
Псих!
Дурнувато. Потворно. Немодно!
Це смішно.
Якщо я не знайду якогось пристойного одягу, я не піду.
Саме так, я не піду.
Настав час для нагородження святкового веселуна року!
Вітаємо, пане Грінчу!
Його тут немає.
Що?
Він не прийшов?
Хто б міг подумати?
Гаразд.
Я зазирну на хвилинку, хай вони позаздрять мені,
візьму попкорну з креветками і змиюся.
Може, це злий жарт? Може, це обман?
Як вони сміють?
Гаразд, я піду. Але по-світському запізнюся.
Ні. Так. Ні. Так. Ні! Так!
Точно ні!
Гаразд. Я прийняв рішення.
Я йду, і все.
Схрестив пальці.
Може, підкинути монетку?
Думаю, нагорода має перейти наступному у списку.
Правильно.
Людині, для якої Різдво приходить не раз на рік,
а щохвилини щодня!
Прекрасній, благородній людині,
людині, якій двічі видаляли гланди!
Це цікава історія.
Бачите, що трапилося...
САЛ-ХТО-ЗОН
Привіт, Марто.
Він прийшов!
-Сінді, що... -Сонечко!
Натовп розігрітий.
Здається, я прийшов сюди,
щоб прийняти якусь нагороду?
І дитина
згадувала чек?
-Ні, неправда. -Гаразд, тоді давайте нагороду.
Швидше, доки я тут не постарів!
Не хвилюйтеся, пане святковий веселуне,
ви отримаєте нагороду.
Але спершу невеличка сімейна зустріч.
Вони вас годували.
Вони вас одягали. Ось вони,
ваші тітоньки!
Ви досі живі?
-Ой. -Ми сумували за тобою!
Роуз. Светр. Светр, Роуз.
Светр? Ви про що? Ні, я не можу!
Я не можу цього зробити!
Не торкайтеся мене!
РІЗДВО
Посадіть його у Крісло пошани!
-Крісло пошани! -Що за Крісло пошани?
Ти не казала мені про Крісло пошани!
Будь ласка, пане Грінчу. Будь ласка.
Ні. Я не можу. Чесно. Я не готовий. Це забагато, надто швидко!
У цю пору року
веселун катається у Кріслі пошани!
Опустіть мене! Я сказав! У мене є адвокат.
Ви за це заплатите!
Спершу приготуйтеся посмакувати і визначити
-найкращого кухаря-пудингіста! -Кухаря-пудингіста!
-Спочатку мій. -Я справді не знаю.
Ні, мій найкращий!
-Тобі сподобається цей! -Це не пудинг.
Що це?
Це мій. Ням-ням.
Різдвяна конга!
Овва, подивіться, котра година. Мені треба повертатися.
Гаразд!
Фруктовий торт... Фа-ля-ля!
Ні.
Конкурс ірисок.
-Я сам приготував. -Так?
-У мене теж домашні. -Гаразд.
Кладіть. Приносьте ще!
Це все? Це все, що у вас є? Давайте.
Геть із дороги, черепахи!
Перепрошую.
Він переможець перегонів у мішках!
Переможець! Я переможець!
Я переможець!
Жодна дитина не переможе Грінча!
Так!
Я переміг вас.
Він переміг!
А зараз настала мить, на яку всі чекали.
Так! Моя нагорода.
-Виписуйте чек. -Немає ніякого чека.
Справді? Мені здалося, що хтось згадував про чек.
Я сказав, що немає ніякого чека. А зараз час дарувати подарунки!
Як завжди, починаємо з нашого веселуна.
Подарунок різдвяного гоління.
Подивіться на ці порізи!
Так. Гарні були часи!
Гарні часи.
А тепер у мене є дещо
для кохання мого життя.
Марто Мей,
прошу тебе стати хтоківкою пані Августус Мей.
Августусе.
Якщо погодишся стати моєю дружиною, то разом із запасом щастя на все життя
ти отримаєш це...
Це нова машина!
Яку щедро надали платники податків Хтокова!
Що скажеш, Марто?
У тебе є 20 секунд.
Я...
Сліпучо гарні подарунки.
Звичайно, так.
Заради цього ви й живете, правда?
Завжди заради цього!
Подарунки!
Подарунки.
Хочете знати, що відбувається з вашими подарунками?
Усі вони потрапляють до мене. Із вашим сміттям.
Розумієте, що я кажу? Зі сміттям.
На всіх тих потворних різдвяних краватках, які я знайшов у смітті, можна повіситися!
І жадібність.
Безмежна жадібність!
«Я хочу ключки для гольфа». «Я хочу діаманти». «Я хочу поні,
покатаюся на ньому пару разів, а коли набридне, продам на клей!»
Я не хочу вас збурювати.
Але всі ці різдвяні свята -
дурниці!
Проте є
одна
малесенька різдвяна традиція,
яку я вважаю
доволі змістовною.
Омела.
Складіть губи і поцілуйте мене, хтоківці!
Хтось
неймовірний!
Гаразд, твоя черга! Уперед! Туди!
-Уперед! -Ні!
Вибач, старий.
Не проти, як я промочу горлянку?
Це моя улюблена!
Гори, ялинко! Гори!
Овва.
Хтоство!
-Ходімо! Уперед! -Ні! Зачекай!
-Зроби щось. -Так!
Викликаю всі підрозділи.
Таксі!
Це тому, що я зелений, так?
Стій!
Доброго вечора, друзі. Можна проїхатися з вами?
Можете трохи посунутися.
Ви правильно зробили.
З дороги!
Агов!
Болітиме вранці.
Вона зараз вибухне!
У вас усе гаразд?
Як щодо гарного капелюха?
Лу?
Мені боляче, Лу.
Мені боляче, а мені важко зробити боляче.
Але ти і твоя сім'я...
Я такий...
Такий розчарований.
Ми можемо повернутися до Різдва, яким воно має бути?
Без Грінча?
Веселого Різдва!
Я лише хотіла, щоб на Різдво всі були разом.
Як мені сподобалося. Сподіваюся, мене скоро запросять знову.
Давайте!
Добре, що в нас є запасна.
Неможлива неможливість!
Вони незламні!
З БАГАТЬОХ - ЄДИНИЙ ХТОКІВЕЦЬ
Лише чотири години до Різдва!
Так. Грінч знав, що завтра
всі дівчатка і хлопчики Хтокова прокинуться весело вранці
і кинуться до ялинки по іграшки.
А потім здійметься галас!
Галас!
Вони битимуть у барабани.
Вони гратимуть на сопілках.
Вони битимуть у тарілки і стрибатимуть на батутах!
Потім усі старі і малі хтоківці сядуть за святковий стіл
і бенкетуватимуть!
І бенкетуватимуть!
Вони з'їдять свій хтоківський пудинг і непросмажений ростбіф!
Але дещо дратує найдужче.
Ні.
Я говорю римами!
Згиньте, хтоківці!
І що більше Грінч думав про те, що принесе Різдво,
то більше він думав...
Я мушу це все припинити.
Чому з року в рік я маю це терпіти?
Я мушу не допустити приходу Різдва!
Але як?
Тобто яким чином?
Різдво приходить до собак
Ми їмо індичку З грогом
У тебе веселеньке, гарненьке Різдво?
Поганцю!
Якщо ти не допомагаєш мені,
то ти, мабуть, теж...
Тоді в нього виникла ідея. Жахлива ідея.
У Грінча виникла чудова жахлива ідея.
Я знаю, що робити.
Грінч зареготав на все горло.
Він швидко пошив шапку та шубу Санта Клауса.
Він гиготів і гиготів
над своїм чудовим жартом.
У цій шубі та шапці я буду схожим на Санта Клауса.
Хо-хо-хо!
Ти недобрий, пане Грінчу
Ти справжній поганець
Ти приємний, наче кактус І чарівний, як вугор
Пане Грінчу
Ти гнилий банан
Зі слизькою почорнілою шкіркою
Ніде правди діти Ти - чудовисько
Пане Грінчу Так, це правда
Замість серця в тебе дірка
У тебе в голові повно тарганів, У твоїй душі часник
Пане Грінчу
Я б не торкнувся тебе
Навіть 12-метровою палицею
Я просив на три чверті, а не на п'ять восьмих.
Будь уважнішим!
ПЕРЕВІРКА ДВИГУНА - ПУСК
Запитайте будь-кого у Хтокові...
Ніхто цього не заперечить
ЦІЛИТИСЯ СЮДИ
Подушка безпеки трохи запізнилася.
Але на те й проводяться перевірки!
Ти мерзенний
Пане Грінчу
Твоя посмішка повна термітів
Ти чарівний, мов крокодил,
Який страждає на морську хворобу
Пане Грінчу
ЛИХИЙ 1
Як доведеться вибирати, я виберу
Крокодила з морською хворобою
Товстий з'явиться з хвилини на хвилину.
Подивіться на цього відлюдника.
Виходить раз на рік, і ніхто йому за це не докоряє!
Мабуть, навіть податків не платить.
Веселого Різдва!
Отакої.
Забув про оленя.
Чи зупинило це старого Грінча?
Ні.
Грінч просто сказав...
Якщо ніде взяти оленя,
я його зроблю.
Максе!
НЕ ТУРБУВАТИ
Він покликав свого собаку Макса,
взяв червону нитку
і прив'язав йому на голову великий ріг.
Гаразд.
Ти олень. Даю установку.
Тебе звати Рудольф. Ти чудовисько з червоним носом, і тебе ніхто не любить.
Одного дня Санта забирає тебе, і ти рятуєш Різдво.
Ні, забудь цю частину. Ми зімпровізуємо.
Не будь таким напруженим.
Ти ненавидиш Різдво! Ти мусиш його вкрасти!
Порятунок Різдва - поганий кінець. Як у рекламі.
Мотор!
Чудово!
Ти відмовляєшся від власного носа,
бо він занадто гламурний!
Чому я про це не подумав?
Знято, у друк, перевірка. Продовжуймо.
Як добре.
Починаймо, гаряча собако!
Овва.
НЕПОВНИЙ - ПОВНИЙ
Це божевілля.
Давай, Руйнівнику! Давай, Блохастику!
Уперед, Блювото і Бліцкрігу!
Ми загинемо!
Мене знудить, а потім я помру!
Мамусю, скажи, щоб це припинилося!
Я ледь не втратив самоконтроль.
У вікнах не горіло світло. Тихо падав сніг.
Усім хтоківцям снилися солодкі сни,
коли він підійшов до першого будинку на площі.
Ласкаво прошу до Хтокова, Максе.
Бетті?
-Бетті? Ти нічого не чула? -Що?
Це Санта!
Треба спати.
Давай, Максе. Це наша перша зупинка.
Старий Грінч Клаус прошепотів
і виліз на дах із порожнім мішком.
Треба лізти в димар, хоча це доволі складно,
але якщо зміг Санта, то зможе й Грінч.
Він готується до подвійного сальто вперед із двома обертами
з прогинанням.
Висока ступінь складності.
Він застряг лише раз на якусь мить.
Вода затримується! Саме на сідницях.
Тоді він вистромив голову з труби каміна.
Трохи тихіше, будь ласка.
Де рядком висіли шкарпетки малих хтоківців.
-Ці шкарпетки... -Він вишкірився.
...перші у списку на знищення.
Гаразд, хлопці. Час поїсти.
Потім він пробрався до холодильника.
Пробрався?
Він побачив їжу хтоківців.
Він узяв хтоківський пудинг.
Він узяв запечену птицю.
Подача!
Він блискавично спорожнив холодильник.
Цей Грінч забрав навіть останню банку хтошонки.
Потім він радісно напхав їжею димар.
-А тепер... -Вишкірився Грінч.
...я запхаю туди ялинку.
І Грінч схопив ялинку і почав пхати,
коли почув звук, наче туркотіння голуба.
Вибачте.
Грінча застукала маленька донька хтоківця,
яка встала з ліжка попити води.
Санта Клаусе? Що ти робиш із нашою ялинкою?
Але Грінч був таким розумним і хитрим,
що миттю вигадав брехню.
Овва, миле дитятко.
Несправжній Санта Клаус збрехав.
На цій ялинці не світиться гірлянда
з одного боку.
Тому я забираю її до своєї майстерні, моя люба.
Я полагоджу її там
і поверну сюди.
Санто, навіщо існує Різдво?
Для помсти!
Тобто
для подарунків,
мабуть.
Я цього й боялася.
Він обдурив дитину.
Потім він погладив її по голівці,
налив води і відправив у ліжко.
Санто?
-Що? -Не забудь про Грінча.
Я знаю, що він лихий, волохатий і смердючий.
Може, в нього холодні й липкі руки.
Але я думаю, що насправді він... милий.
Милий?
Ти думаєш, що він милий?
Веселого Різдва, Санто.
Коли Сінді Лу пішла зі своєю чашкою...
Чудова дитина.
Не розбирається в людях.
...він пішов до димаря і запхав туди ялинку.
ВХІД ДЛЯ САНТИ
Наостанок він украв ще поліно з каміна.
На стінах він нічого не лишив, крім гачків і дроту.
Єдине, що з їжі залишив він у домі, -
крихта, якої було б замало навіть для миші.
Тоді він прокрався з огидною посмішкою
до будинків усіх хтоківців і забрав усі подарунки.
Повний розпродаж. Повна ліквідація.
Що тепер?
Марто, ти коли-небудь цілувалася з чоловіком, якому двічі видаляли гланди?
Ні, дурню.
Але мені завжди цього хотілося.
Поцілуй мене, дурнику.
Є - ЩЕ Є - НЕМАЄ
Чого ти смієшся,
Рудольфе?
Це все через тебе, Максе!
915 метрів по схилу гори Крампіт
він тягнув свій вантаж на саму верхівку.
Тпру!
Нам
це вдалося!
Нам вдалося!
Непогано впоралися, так, Максе?
Зараз вони прокидатимуться.
І я знаю, що вони робитимуть.
Усі хтоківці у Хтокові
плакатимуть...
Який сором! Мене пограбували!
Мере Мей-хтоківцю? Оце так.
Цікаво, хто міг це зробити?
Скажу вам, люди, одну річ.
Запрошений Грінч - зіпсоване Різдво.
Запрошений Грінч - зіпсоване Різдво!
Та хіба мене хоч хтось послухав?
-Я. -Ні!
Ви послухали маленьку дівчинку,
яка верзла казна-що,
у якої ще навіть п'ятачок не виріс.
Сінді, сподіваюся, ти пишаєшся тим, що наробила.
Якщо вона не пишається, то пишаюся я.
Я радий, що він забрав наші подарунки.
-Що? -Я...
Я радий.
Він радий.
Ти радий. Ти радий, що все пропало.
Ти радий, що Грінч
фактично зруйнував...
Ні, не зруйнував, а стер у пил Різдво.
Ти саме це сказав, Лу?
Різдво не можна зруйнувати, пане мер,
бо воно - не подарунки
чи змагання, чи гірлянди.
Саме це намагалася сказати всім Сінді.
І мені. Вона намагалася сказати це мені.
Що з тобою таке? Це ж дитина.
Це моя дитина.
І вона має рацію, до речі.
Для Різдва мені більше нічого не треба, крім того, що в мене є - моєї сім'ї.
-Веселого Різдва всім! -Веселого Різдва!
Веселого Різдва!
Веселого Різдва, мій неймовірний красунчику!
Не смішіть мене.
Веселого Різдва!
СМІТНИК ДО ГОРИ КРАМПІТ
Пане Грінчу?
Тепер фінальна нота в моїй симфонії
украй мерзотної гидоти!
Крещендо мого мерзенного опусу!
Так!
Голосіння та скрегіт зубами.
Волання знедолених!
Це буде музикою для моїх вух!
Ласкаво просимо, Різдво, іди до нас
Раптом Грінч почув звук, який піднімався над снігом.
Він лунав спочатку тихо, а потім голоснішав.
Звук не був сумний.
Чомусь він здавався веселим.
Він таки був веселим. Дуже.
Усі хтоківці у Хтокові, великі й малі,
співали без жодного подарунка.
Він не зупинив Різдво. Воно прийшло.
Так чи інакше, воно все одно прийшло!
Пане Грінчу?
І Грінч із замерзлими ногами в снігу
стояв і розмірковував.
Як це може бути?
Воно прийшло без стрічок!
Воно прийшло без етикеток!
Воно прийшло без пакунків, коробок і мішків!
Він не переставав дивуватися, доки в нього не почала боліти голова.
Тоді Грінч додумався до того, про що раніше не думав.
Може, Різдво...
Подумав він.
...не купується в магазині.
Різдво - це,
мабуть,
щось більше.
Максе! Допоможи мені!
Я
щось відчуваю!
Що було потім...
У Хтокові кажуть,
що Грінчеве маленьке серце того дня виросло втричі.
Що зі мною коїться?
У мене все
всередині мліє.
Із мене щось витікає.
Максе.
Я люблю тебе!
Гаразд, годі. Відчепися. Годі вже!
Забирайся геть! Давай помаленьку.
Ні. Сани.
Подарунки.
Вони розіб'ються! І мені не байдуже!
Чому це так?
Стривайте!
Цього не може статися.
Не може! Не повинно! Не має! Нізащо!
Не зараз, не потім, більше ніколи!
Ні!
Добре.
Це ж лише іграшки, правда?
Привіт, пане Грінчу!
Сінді Лу!
Що ти там нагорі робиш?
Я прийшла до вас.
Ніхто не повинен бути сам на Різдво.
Ні!
Я тримаю тебе, Сінді Лу!
Вам вдалося!
Орел із розпростертими
крилами! Вдалося!
Із вами все гаразд?
Ти жартуєш? Сонце сяє і сніг дивовижний!
Тепер посунься! Моя черга кермувати!
Треба пригальмувати цього воза!
Ми розіб'ємося!
Послухай мене, юна леді!
Навіть якщо нас розірве на шматки,
ти не побачиш сумних облич на Різдво.
-Що це? -Допоможіть!
-Сінді! -Грінчу?
Моя дитина!
Марто, тримай кінець.
До речі, ці гірлянди так пасують до твого вбрання.
Можуть виникнути складнощі.
Стережися, Хтокове!
Покваптеся! Ось і він!
З дороги! У мене немає страховки!
Так!
Тікайте! Стережіться, я не можу зупинитися!
-Татку, відійди! -Тату, відійди!
Дякую за допомогу, Лу.
-Привіт, татку! -Привіт, Сінді, сонечко!
Веселого Різдва всім вам!
Сінді!
Мамо!
Веселого Різдва.
Сінді.
Гаразд.
Що тут у нас?
Ви спіймали мене, офіцере!
Це зробив я!
Я Грінч, який украв Різдво.
І мені... прикро.
Ви не вдягнете на мене наручники?
Не вдягнете стримувальний зашморг? Не засліпите перцевим газом?
Ви чули його, офіцере. Він зізнався.
Я б обрав перцевий газ.
Так, я все чув.
Він сказав, що шкодує.
До того ж, здається, все на місці й ціле.
Люди, допоможіть мені. Марто?
Веселого Різдва. Августусе Мей-хтоківцю!
Боюся, в мене щось для тебе є.
Віддаю тобі твою обручку.
Вибач, моє серце належить
іншому.
Без образ?
Вище носа, приятелю. Це ж Різдво.
Веселого Різдва, пане Грінчу.
Ваші щоки такі...
Я знаю. Волохаті?
Ні.
Брудні? Смердючі?
-У мене прищ? -Ні.
Теплі.
Прийди до всіх
Прийди до нас
Прийди до нас, Різдво
Прийди до всіх
Прийди до кожного
Прийди, Різдво, різдвяний день
Прийди до всіх
Прийди до кожного
Різдво прийшло
Візьмімося міцніше за руки
Прийди до всіх
Прийди до нас
Прийди, Різдво
-Принеси радість -Радість
Прийди до всіх
Прийди до нас
Прийди до кожного
І
Скрізь
Він повернув іграшки та їжу для святкування.
І він, сам Грінч, розрізав печену птицю.
Так!
Немає нічого кращого за свята.
-Кому шию? -Мені!
Пізно! Вона дістанеться мені.
Де ти, Різдво
Здається, я знайшов тебе
Цього разу я тебе не відпущу
Усі співатимуть
Дзвіночки дзвенітимуть
Зараз і назавжди
Різдвяний день
КІНЕЦЬ
Присвячено ДЖИН СПІГЛ ГОВАРД, «яка понад усе любила Різдво»